Номер провадження 2-о/754/253/26
Справа №754/5276/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

17 червня 2026 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді    Зотько Т.А.
за участю секретаря судового засідання Юхименко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значеннята просила суд встановити факт належності їй -  ОСОБА_1 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.08.1966 року та факт того, що шлюб, зареєстрований 12.08.1966 року «Устюженським ЗАГС», актовий запис №47, був укладений між ОСОБА_2 , 1945 року народження та ОСОБА_1 , 1948 року народження.
Заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 , (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) 12 серпня 1966 року уклала шлюб з гр. ОСОБА_2 , про що було здійснено актовий запис про шлюб №47. ОСОБА_2 , був військовим, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті чоловіка заявниця, 20.11.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як дружині померлого військовослужбовця. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.12.2025 було відмовлено у призначенні допомоги у зв`язку з наявністю виправлень у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 . Через ці виправлення орган ПФУ не може встановити факт того, що вона є дружиною померлого. В свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 серпня 1966 року, при його видачі було допущено виправлення в зазначенні «по батькові» заявниці. Відповідно до Паспорта серії НОМЕР_2 виданого Ватутінським РУГУ МВС України в м. Києві 19 листопада 1996, прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано - « ОСОБА_1 ». Отже, встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявниці для реалізації права на отримання виплат, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. від 08 квітня 2026 року відкрито провадження по справі.
Представниця заявниці - адвокатка Половинцева Т.С. подала суду заяву про підтримання заявлених вимог та просить їх задовольнити.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції суду. Письмових пояснень від заінтересованої особи, або будь-яких клопотань, що поважності причин неявки в судове засідання уповноваженого представника, на адресу суду не надходило.
За таких обставин, суд вважав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до вимог ч. 1 п. 5ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.І ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі; факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.
Судом встановлено, що 12.08.1966 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Платонський Єлгавського району Латвійської РСР уклала шлюб з гр. ОСОБА_2 , про що було здійснено актовий запис про шлюб №47 «Устюженським ЗАГС» м.Устюжна Вологодської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію шлюбу. Зокрема, після реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_1 » було змінено на прізвище « ОСОБА_1 ».
Як вбачається з копії паспорту заявниці, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Платонський Єлгавського району Латвія (а.с.7).
З метою реалізації свого права на отримання виплат, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в в м.Києві із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як дружині померлого військовослужбовця, однак останній було відмовлено у зв`язку із наявністю виправлень у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 .
Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України., суд розглядає справи про встановлення факту належності Правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 
Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням наданих заявницею доказів, враховуючи, що написання по-батькові заявниці у правовстановлюючому документі - в свідоцтві про укладення шлюбу містить виправлення в зазначенні другої букви та створює перешкоди заявниці в отриманні одноразової грошової допомоги, як дружині померлого військовослужбовця, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 293,315, 316 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення-задовольнити.
Встановити факт, належності ОСОБА_1 свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 12 серпня 1966 року. 
Встановити факт, що шлюб, зареєстрований 12 серпня 1966 року «Устюженським ЗАГС», актовий запис № 47, був укладений між ОСОБА_2 , 1945 року народження та ОСОБА_1 , 1948 року народження. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані заявниці:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РН6ОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Дані заінтересованої особи: Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ЄДРПОУ: 42098368.
Повний текст рішення суду складено 07.07.2026.

Суддя:         Т.А.Зотько