Справа № 761/26651/25
Провадження № 2/761/2927/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді -      Фролової І. В.,
секретаря судового засідання -    Коломійця А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
У своїй позовній заяві позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання під час вагітності в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000, 00 грн. Щомісячно з часу звернення до суду з поовом та до досягнення дитиною трьох років.
На обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 18 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №855.
Вказує, що на момент звернення до суду із позовом проживає окремо із відповідачем, який припинив надавати допомогу на утримання позивача під час вагітності, відтак просить суд стягнути 10 000, 00 грн. щомісячно на наступні витрати: витрат: на індивідуальне харчування Позивача в зв?язку із вагітністю, на власну особливу та додаткову гігієну Позивача, на проїзд (втому числі на таксі) до лікаря (медичного закладу, на індивідуальний медичний супровід вагітної до моменту пологів та народження дитини, на досить часте придбання одягу і взуття для вагітної, а також в зв?язку із збільшенням розмірів одягу, на підготовку (проходження курсу) для вагітних та проведення пологів, на придбання певних комплектів (одяг, підгузки, дитячих пелюшок тощо) для породілля, як на облаштування дитячої кімнати та придбання мінімально необхідних речей на перебування останні дні в пологовому будинку так і перші тижні після пологового будинку, як для новонародженої дитини так і для Позивача, на придбання ліжечка.
На підставі наведеного позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року у справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. №01-08-1430 від 25 лютого 2026 року справу №761/26651/25 призначено до повторного автоматичного розподілу.
20 квітня 2026 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2026 року справу прийнято у провадження судді Фролової І.В.
29 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував.
Представник позивача у судове засідання не прибув, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).
За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. 
За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №855, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Як вбачається із довідки №5343/5, виданої 29 травня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Медицина», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано вагітність - 14-15 тижнів.
На підтвердження понесених під час вагітності витрат позивач долучає наступні докази.
З чеку №24459 від 10 червня 2025 року, виданий КНП «Київська стоматологія» Виконавчого органу КМР (КМДА) Стоматологічна поліклініка за адресою: м. Київ, вул. Пимоненка, буд. 10-А, вбачається здійснення оплату на загальну суму 998, 00 грн. за надання наступних послуг: забезпечення хворого та медичного персоналу засобами індивідуального захисту (45, 00 грн.), знеболювання провідникове в хірургії анестетиком типу «Артифрин-Здоров`я» (277, 00 грн.), екстракція зуба 11 ступеня складності (529, 00 грн.), припинення кровотечі після видалення зубу (147, 00 грн.).
З долученого чеку №9RZ60a67nWk від 13.06.2025 вбачається здійснення покупки в магазині Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРА», що знаходиться в Київській області, Фастівський район, село Бишів, вулиця Київська, буд. 54 на загальну суму 184, 00 грн.
Відповідно до чеку №Vtd38_raWTy від 10.06.2025 в магазині за адресою: Київська область, Фастівський район, село Бишів, вулиця Київська, буд. 54 здійснено покупку на загальну суму 387, 62 грн.
Згідно з долученим чеком №6dF-jnrFSyN від 16.06.2025 за адресою: Київська область, Фастівський район, село Бишів, вулиця Київська, буд. 15-А здійснено розрахунок за товари загальною вартістю 690, 92 грн.
З чеку №000245358 00209 від 20.06.2025 вбачається, що на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» за адресою: м. Київ, вул. Щербаківського Данила, буд. 53 здійснено оплату у розмірі 197, 95 грн.
Відповідно до чеку №4629423678 від 20.06.2025 у магазині «КОВБАСНА РОДИНА» за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Щербаківського Данила, буд. 53-Д , здійснено оплату у розмірі 155, 22 грн.
Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.
Як вбачається із довідки №5343/5, виданої 29 травня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Медицина», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано вагітність - 14-15 тижнів.
На підтвердження факту понесення витрат, викликаних станом вагітності, позивач надала копії розрахункових документів, зокрема: чек №24459 від 10 червня 2025 року, виданий КНП «Київська стоматологія» Виконавчого органу КМР (КМДА) Стоматологічна поліклініка за адресою: м. Київ, вул. Пимоненка, буд. 10-А, на загальну суму 998, 00 грн., чек №9RZ60a67nWk від 13.06.2025 про покупку в магазині Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРА», на загальну суму 184, 00 грн., чек №Vtd38_raWTy від 10.06.2025 про покупку на загальну суму 387, 62 грн., чек №6dF-jnrFSyN від 16.06.2025 про розрахунок за товари загальною вартістю 690, 92 грн., чек №000245358 00209 від 20.06.2025 про сплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» грошових коштів у розмірі 197, 95 грн., чек №4629423678 від 20.06.2025 про здійснення оплати у магазині «КОВБАСНА РОДИНА» у розмірі 155, 22 грн.
Оцінюючи долучені до матеріалів справи фотокопії фіскальних чеків з магазинів роздрібної торгівлі, суд зазначає, що вказані чеки фіксують придбання повсякденних продуктів харчування та товарів широкого вжитку, не є іменними платіжними документами та не містять відомостей про те, хто саме виступав платником під час проведення цих розрахункових операцій. При цьому позивачем не належних та допустимих доказів на підтвердження списання коштів безпосередньо з її рахунку. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості встановити обставину здійснення відповідних оплат особисто позивачем і за рахунок її власних коштів.
Що стосується витрат на оплату послуг КНП «Київська стоматологія» Виконавчого органу КМР (КМДА) Стоматологічна поліклініка у розмірі 998,00 грн. за проведення видалення зуба, знеболення та зупинку кровотечі, то суд вважає за необхідне вказати, що матеріали справи не містять доказів, які б установлювали обов`язковість, невідкладність та прямий причинно-наслідковий зв`язок між отриманням зазначених стоматологічних послуг і станом вагітності позивача.
Дослідивши надані матеріали, суд зауважує, що сукупний розмір витрат за всіма долученими розрахунковими документами становить 2 613,71 грн., що є неспівмірним із заявленою до стягнення за аліментами сумою у розмірі 10 000,00 грн. З огляду на це, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого розміру вимог, оскільки будь-яких інших розрахунків чи належних доказів на підтвердження витрат на решту суми позивачем до суду не надано.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими доказами факту понесених витрат особисто, їхнього реального розміру в межах суми 10 000,00 грн., а також їхнього безпосереднього зв`язку з потребами вагітності, що унеможливлює покладення на відповідача обов`язку з їх компенсації.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення зазначених додаткових витрат задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає наступне.
18 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №855, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Як вбачається із довідки №5343/5, виданої 29 травня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Медицина», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано вагітність - 14-15 тижнів.
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тлумачення частини другої статті 84 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення).
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини.
Однак, суд зауважує, що згідно з частиною другою статті 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Відтак, до настання цієї події об`єктивно відсутній сам суб`єкт, догляд за яким обумовлює право матері на отримання аліментів на утримання дитини до досягненню нею трьох років. Обов`язок чоловіка щодо утримання дружини в порядку частини другої статті 84 Сімейного кодексу України є похідним від факту народження дитини.
Крім того, відповідно до положень статті 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Отже, виникнення обов`язку відповідача щодо надання утримання обумовлене обов`язковим попереднім офіційним посвідченням його батьківства у встановленому законом порядку. Належним, допустимим та достовірним доказом, який посвідчує факт народження дитини та підтверджує її походження від певної особи, є виключно свідоцтво про народження встановленого зразка, видане відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив, що позивачкою не надано свідоцтва про народження дитини, що позбавляє суд можливості встановити факт її народження та визначити точну дату з метою обчислення строку стягнення коштів, встановити батьківство відповідача щодо цієї дитини, а також пересвідчитися в обставині її спільного проживання з матір`ю.
Згідно з вимогами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна з яких повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до частини шостої статті 81 вказаного Кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про стягнення аліментів до досягнення дитиною трирічного віку є такою, що заявлена передчасно, оскільки на час розгляду справи факт народження дитини та її походження від відповідача належними та допустимими доказами не підтверджені.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років задоволенню не підлягають.
На підставі ст. 84, 122 СК України, керуючись ст. 9, 10, 12, 18, 78-81, 247, 263-265, 353-354, ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлений 15 вересня 2026 року.

Суддя: