ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/3984/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Полтаві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльністю Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (як структурний підрозділ Головного управління національної поліції в Полтавській області) щодо не проведення розслідування нещасного випадку, який стався 25.07.2025 року з сержантом поліції ОСОБА_1 .
- зобов`язати Головне управління національної поліції в Полтавській області провести розслідування та скласти за фактом нещасного випадку, що стався 25.07.2025 року з сержантом поліції ОСОБА_1 відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 05 жовтня 2020 року №705, склавши за наслідками спеціального розслідування відповідний акт розслідування нещасного випадку за формою H-1.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 25.07.2025 року сержант поліції Теремінько Олена Андріївна спільно з капітаном поліції ОСОБА_2 та двома працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювали патрулювання по відпрацювання мобілізаційних заходів по м. Лубни та прилеглих до міста вулиць на службову автомобілі Тойота прус ДНЗ 15-70. Близько 09год. 30 хв. перебуваючи по вулиці Дзержинська в м. Лубни було відчутно їдкий запах в салоні авто, у зв`язку з чим було прийнято рішення зупинити транспортний засіб. У позивача різко погіршився стан здоров`я, а саме нудота, головокружіння, слабкість в тілі, що супроводжувалася печінням в носовій та ротовій порожнині. Після відкриття багажного відділення було виявлено закипання акумуляторної батареї, що спричинило виділення шкідливих парів. Позивач викликала швидку медичну допомогу. Після прибуття швидкої медичної допомоги усіх осіб, які перебували в автомобілі, було госпіталізовано до КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» з діагнозом отруєння парами хімічної речовини не уточненої, хімічним ураженням слизової. Гострим трахеїтом, хімічним опіком слизової оболонки рогівок обох очей легкого ступеня. В подальшому отруєння призвело до погіршення стану здоров`я, 28.08.2025 року відбулась повторна госпіталізація ОСОБА_1 до Терапевтичного відділення КП «ЛЛІЛ». 22.09.2025 року ОСОБА_1 було подано рапорт до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, щодо проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 25.07.2025 року в ході виконання службових обов`язків. На вищевказане звернення Лубенським РВП ГУНП в Полтавській області було надано відповідь, про відсутність підстав для проведення службового розслідування, з мотивуванням, що службове розслідування не є розслідуванням нещасного випадку, а відтак заява не може бути задоволена з огляду на різне нормативне регулювання. 21.11.2025 року ОСОБА_1 до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було подано рапорт, щодо надання інформації про проведення розслідування, перевірки факту отримання отруєння поліцейськими під час несення служби. Згідно листа Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області №267010-2025 від 04.12.2025 року позивачу повідомлено про проведенні службового розслідування. 28.01.2026 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для отримання інформації про результати розслідування нещасного випадку матеріали щодо якого були подані ОСОБА_1 . На вищевказаний запит було надано лист №25212-2026 від 31.01.2026 року відповідно до якого було надано інформацію про проведене службове розслідування. Однак у наданому листі відсутня відповідь по суті поставленого в запиті питання - а саме не повідомлено, чи проведено розслідування нещасного випадку, та його результати, у зв`язку з чим 11.02.2026 року позивачем було подано скаргу. 25.02.2026 року у відповідь на вищевказану скаргу Лубенським РВП ГУПН в Полтавській області було надано відповідь про те, що розслідування нещасного випадку, що стався з сержантом поліції ОСОБА_1 — не проводилося. Отже, бездіяльність уповноважених осіб Лубенського РВП ГУНП щодо непроведення розслідування нещасного випадку є протиправною та такою, що підлягає судовому захисту.
13 квітня 2026 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін
04.10.2025 року від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представником відповідача зазначено наступне. Позивач в позовній заяві просить суд визнати протиправними дії відповідача, якими, на його думку, порушено його права та інтереси, проте за змістом позовної заяви позивач не вказує, якими ж саме діями відповідача порушено його право та в чому конкретно полягає протиправність таких дій. При цьому, поняття «дії» передбачає певні активні вчинки суб`єкта владних повноважень. Натомість прохальна частина позовної заяви, з огляду на відсутність у ст. 5 КАС України такого способу захисту, як визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, не містить чіткого визначення способу судового захисту позивача, а так само не містить посилань, які саме дії (активні вчинки) відповідача позивач вважає протиправними, що, в свою чергу, суперечить змісту ч. 5 ст. 160 КАС України та, відповідно, позбавляє суд можливості належним чином вирішити дану адміністративну справу. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Отже, з метою належного звернення за судовим захистом позивач на момент звернення до суду повинен обґрунтувати існування його порушеного права або законного інтересу. Як вбачається зі змісту заявлених позивачем вимог, предметом оскарження у даній справі є «не проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 24.07.2024»
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленогостаттею 258 Кодексу адміністративного судочинства України- в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
25.07.2025 року сержант поліції Теремінько Олена Андріївна спільно з капітаном поліції Колісніченко В.М. та двома працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювали патрулювання по відпрацювання мобілізаційних заходів по м. Лубни та прилеглих до міста вулиць на службову автомобілі Тойота прус ДНЗ 15-70. Близько 09год. 30 хв. перебуваючи по вулиці Дзержинська в м. Лубни було відчутно їдкий запах в салоні авто, у зв`язку з чим було прийнято рішення зупинити транспортний засіб. У позивача різко погіршився стан здоров`я, а саме нудота, головокружіння, слабкість в тілі, що супроводжувалася печінням в носовій та ротовій порожнині. Після відкриття багажного відділення було виявлено закипання акумуляторної батареї, що спричинило виділення шкідливих парів. Позивач викликала швидку медичну допомогу. Після прибуття швидкої медичної допомоги усіх осіб, які перебували в автомобілі, було госпіталізовано до КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» з діагнозом отруєння парами хімічної речовини не уточненої, хімічним ураженням слизової. Гострим трахеїтом, хімічним опіком слизової оболонки рогівок обох очей легкого ступеня. В подальшому отруєння призвело до погіршення стану здоров`я, 28.08.2025 року відбулась повторна госпіталізація ОСОБА_1 до Терапевтичного відділення КП «ЛЛІЛ». 22.09.2025 року ОСОБА_1 було подано рапорт до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, щодо проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 25.07.2025 року в ході виконання службових обов`язків. На вищевказане звернення Лубенським РВП ГУНП в Полтавській області було надано відповідь, про відсутність підстав для проведення службового розслідування, з мотивуванням, що службове розслідування не є розслідуванням нещасного випадку, а відтак заява не може бути задоволена з огляду на різне нормативне регулювання. 
21.11.2025 року ОСОБА_1 до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було подано рапорт, щодо надання інформації про проведення розслідування, перевірки факту отримання отруєння поліцейськими під час несення служби. Згідно листа Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області №267010-2025 від 04.12.2025 року позивачу повідомлено про проведенні службового розслідування. 28.01.2026 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для отримання інформації про результати розслідування нещасного випадку матеріали щодо якого були подані ОСОБА_1 . На вищевказаний запит було надано лист №25212-2026 від 31.01.2026 року відповідно до якого було надано інформацію про проведене службове розслідування. Однак у наданому листі відсутня відповідь по суті поставленого в запиті питання - а саме не повідомлено, чи проведено розслідування нещасного випадку, та його результати, у зв`язку з чим 11.02.2026 року позивачем було подано скаргу. 25.02.2026 року у відповідь на вищевказану скаргу Лубенським РВП ГУПН в Полтавській області було надано відповідь про те, що розслідування нещасного випадку, що стався з сержантом поліції ОСОБА_1 — не проводилося
Вказана бездіяльність уповноважених осіб Лубенського РВП ГУНП стали підставою для звернення до суду з даним позовом. 
Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин та відповідності реально вчиненого управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.
Тому на відносини з реалізації відповідачем наданих законом повноважень поширюється дія ч.2 ст.19 Конституції України, де указано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також на відносини з реалізації відповідачем наданих законом повноважень поширюється і дія ч.2 ст.2 КАС України, згідно з якою у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.
Наведене тлумачення змісту перелічених норм права є цілком релевантним правовому висновку постанови Верховного Суду від 09.05.2024р. у справі №580/3690/23, де указано, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Як вбачається зі змісту заявлених позивачем вимог, предметом оскарження у даній справі є «не проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 24.07.2024».
Разом з тим позивачем до позовної заяви долучено відповідь управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (надалі - Управління) за вих. № 781аз/41/19/01-2025 від 05.08.2025, наданої на адвокатський запит, направлений адвокатом на адресу відповідача в інтересах позивача. Згідно вказаної відповіді в Управлінні відсутня інформація щодо отримання позивачем травми 01.08.2024. Водночас в Управлінні перебувають на опрацюванні матеріали щодо отримання позивачем травми 24.07.2024 під час проходження навчання у військовій частині, на підставі яких наказом Департаменту патрульної поліції від 20.03.2025 № 856 «Про утворення комісії для проведення розслідування нещасного випадку» в Управлінні розпочато розслідування нещасного випадку, що стався 24.07.2024 з позивачем. Станом на 05.08.2025 вказане розслідування нещасного випадку триває.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - орган (підрозділ) поліції) регулюєнаказ Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 №705, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2020 за №1139/35422 (далі-Порядок №705).
Пунктом 4 розділу І Порядку №705 зазначено, що розслідування проводиться в разі настання нещасного випадку, у тому числі про який своєчасно не повідомлено керівника органу (підрозділу) поліції.
У розумінні положень Порядку №705 нещасний випадок це отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.
Строк давності для розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку становить три роки з дня його настання. У разі встановлення факту нещасного випадку рішенням суду розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку проводиться незалежно від дати його настання (п. 6 розділу І Порядку №705).
Відповідно до розділу ІІ Порядку №705 про кожний нещасний випадок потерпілий поліцейський або особа, яка його виявила, негайно повідомляє прямому керівникові, який, після отримання відомостей про настання нещасного випадку зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги потерпілому поліцейському, забезпечити (за потреби) його направлення до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок керівникові органу (підрозділу) поліції та посадовій особі з державного нагляду за охороною праці; зберегти до прибуття комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку та устаткування в такому стані, у якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших осіб), ужити необхідних заходів для запобігання таким випадкам.
Пунктами 3-7 розділу ІІ Порядку №705 визначено, що керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.
Відповідно, до складу комісії з розслідування нещасного випадку, що не стосується спеціального розслідування, входять: 1) керівник (спеціаліст) з державного нагляду за охороною праці або посадова особа, на яку покладено виконання функцій з державного нагляду за охороною праці (голова комісії); 2) керівник (спеціаліст) підрозділу кадрового забезпечення; 3) психолог (у разі спроби самогубства); 4) представник первинної організації профспілки (за згодою); 5) спеціаліст Державної установи «Центр превентивної медицини МВС України» (у разі гострого професійного захворювання (отруєння)); 6) інші посадові особи органів (підрозділів) поліції (за потреби).
За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції до складу комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався з потерпілим(и) поліцейським(и) під час виконання завдань, пов`язаних з державною таємницею, включаються особи, які мають відповідну форму допуску.
До складу комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку не може входити прямий керівник потерпілого поліцейського, який організовував та контролював його службову діяльність під час виконання обов`язків, що призвели до настання нещасного випадку в період проходження служби.
Відповідно до пунктів 1 та 3 розділу ІІІ Порядку №705 розслідування нещасного випадку проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії з розслідування нещасного випадку.
Розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку може бути продовжено керівником органу (підрозділу) поліції, який призначив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, за мотивованим рапортом (доповідною запискою) голови комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку до отримання необхідних матеріалів (експертиз, висновків, постанов, рішень, пояснень тощо) для встановлення обставин і причин нещасного випадку.
За результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2) (пункт4 розділу ІІІ Порядку №705).
За пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №705 комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана, серед іншого: 1) провести засідання, на якому розглянути інформацію про нещасний випадок, розподілити функції між членами комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та скласти протокол засідання (додаток 3); 2) провести фотографування, обстежити місце нещасного випадку та скласти протокол огляду місця, де стався нещасний випадок (додаток 4); 3) одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5); 4) вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок; 5) визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6); 6) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; 8) з`ясувати обставини перебування потерпілого поліцейського у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; учинення ним кримінального, адміністративного правопорушення, дисциплінарного проступку, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства; 9) установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, та розробити заходи із запобігання таким нещасним випадкам; 10) кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків; 11) прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії), у разі рівної кількості їхніх голосів голос голови комісії (спеціальної комісії) вирішальний; 12) скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку. У разі групового нещасного випадку скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого поліцейського. Акти за формою Н-1 прошиваються та скріплюються печаткою органу (підрозділу) поліції; 13) розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1). У разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку із змістом акта за формою Н-1 підписати акти з відміткою про наявність окремої думки. Окрема думка викладається письмово. В окремій думці член комісії (спеціальної комісії) обґрунтовано викладає пропозиції до змісту акта за формою Н-1 (окрема думка додається до акта за формою Н-1 та є його невід`ємною частиною); 14) передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження; 15) додержуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих поліцейських та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.
Обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є:1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час; 2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначенихЗаконом України «Про Національну поліцію», унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком (пункт 7 розділу ІІІ Порядку №705).
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку №705 обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є: 1) діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію»; 2) навмисне спричинення потерпілим поліцейським тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, що доведений судом); 3) учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком; 4) учинення дій під час несення служби потерпілим поліцейським у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за наявності медичного висновку).
Згідно пункту 9 розділу ІІІ Порядку №705 керівник органу (підрозділу) поліції, який призначив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, зобов`язаний: 1) розглянути та затвердити акти за формою Н-1 не пізніше наступного робочого дня після їх підписання комісією (спеціальною комісією) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку; 2) ужити заходів щодо притягнення до відповідальності поліцейських (працівників), дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку (за їх наявності); 3) надіслати матеріали спеціального розслідування нещасного випадку не пізніше трьох робочих днів з дня їх затвердження до сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном Національної поліції України; 4) видати акт за формою Н-1 потерпілому поліцейському (членам його сім`ї чи уповноваженій ним особі) не пізніше трьох робочих днів з дати затвердження; 5) видати протягом двох робочих днів після закінчення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку наказ про виконання запропонованих комісією (спеціальною комісією) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку заходів із запобігання подібним нещасним випадкам; 6) видати наказ про скасування актів розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 та призначити повторне розслідування (у разі встановлення порушень вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів, за наявності вимоги посадової особи з державного нагляду за охороною праці відповідно до компетенції).
Пунктом 10 розділу ІІІ Порядку №705 визначено перелік документів, які відносяться до матеріалів розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, серед яких, зокрема, належать: повідомлення про нещасний випадок; 2) копія наказу про утворення комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку; 3) протокол засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку; 4) акт (акти) за формою Н-1 (разом з окремою думкою (за наявності), прошитий(ті) та скріплений(ні) печаткою органу (підрозділу) поліції); 6) протокол огляду місця, де стався нещасний випадок; 7) фотознімки з місця нещасного випадку; 8) пояснення потерпілого поліцейського (його представника), посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку; 9) висновки, експертизи, рішення, постанови, протоколи (за наявності); 10) копії документів про проходження потерпілим поліцейським навчання та інструктажів з питань охорони праці; 13) висновок про діагноз, причини смерті, характер і ступінь тяжкості травми потерпілого поліцейського; 17) копія висновку службового розслідування.
За пунктами 1, 4, 6 розділу IV Порядку №705 контроль за своєчасним та об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідувань, веденням їх обліку, ужиттям заходів щодо усунення причин їх настання здійснюють посадові особи з державного нагляду за охороною праці органу (підрозділу) поліції відповідно до їх компетенції. Матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку залишаються в органі (підрозділі) поліції і зберігаються протягом 45 років. Акт за формою Н-1 долучається до особової справи потерпілого поліцейського. Облік нещасних випадків, за результатами розслідувань яких складено акти за формою Н-1, здійснюють посадові особи з державного нагляду за охороною праці в журналі обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими (додаток 7).
Таким чином, в разі встановлення наявності обставин отримання поліцейським, зокрема, під час несення ним служби, тілесних ушкоджень, травми, керівником призначається розслідування даного нещасного випадку, що стався з поліцейським, та керівник своїм наказом, не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку у складі, відповідно до Порядку №705, в ході розслідування відбираються пояснення потерпілого, посадових осіб чи свідків, здійснюється обстеження місця події та складається відповідний протокол. За наслідками розслідування складається акт за формою Н-1.
Зі змісту наведених норм слідує, що положеннями Порядку №705 встановлено вичерпний перелік обставин настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків і обставин настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків. Залежно від того, які обставини встановлені під час розслідування нещасного випадку, складається акт за відповідною формою: якщо нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, це позначається великим літерами ПВ (Н-1/ПВ), якщо нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, це позначається великими літерами НПВ (Н-1/НПВ).
Слід також зазначити, що прийняття рішення за результатами розслідування нещасного випадку щодо наявності взаємозв`язку між травмою (захворюванням) та виконанням службових обов`язків перебуває в площині дискреційних повноважень комісії з розслідування нещасного випадку.
27.11.2025 на ім`я керівника Лубенського РВП надійшов рапорт поліцейського сектору реагування патрульної поліції Лубенського РВП сержанта поліції Теремінько О.А. від 27.11.2025 № 116489-2025, за змістом якого остання під час несення служби отримала отруєння внаслідок несправності службового автомобіля.
З метою з`ясування обставин зазначеного, а також повної, усебічної та об`єктивної перевірки, наказом Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 05.12.2025 № 197 призначено службове розслідування.
В ході проведення службового розслідування встановлено, що 25.07.2025 відповідно до розстановки сил та засобів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області та відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.07.2025 № 534 «Про організацію роботи спільних груп оповіщення, груп розшуку ІНФОРМАЦІЯ_1 », в спільному патрулі з представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 перебували поліцейський сектору реагування патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_1 та старший інспектор режимно-секретного сектору Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_2 .
В ході проведення службового розслідування надано пояснення ОСОБА_1 , яка пояснила, що 25.07.2025 остання перебувала в мобільному патрулі по виявленню осіб, які ухиляються від військової служби. Перебуваючи у м. Лубни по вул. Дзержинського о 9 год 30 хв опитана почула сильний запах в автомобілі Тойота Пріус, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого її колега ОСОБА_2 зупинив автомобіль щоб перевірити його технічну справність. Відкривши ляду багажника, останній помітив, що з акумуляторної батареї йде дим. Після чого ОСОБА_2 одразу від`єднав клеми з акумулятора, але ОСОБА_1 почала жалітись на першіння в горлі, біль та нудоту і одразу зателефонувала на лінію 103 та повідомила про нещасний випадок. Після огляду екстреною медичною допомогою члени патруля були госпіталізовані до приймального відділення Лубенської ЛІЛ для подальшого огляду лікарем.
ОСОБА_1 зазначила, що коли ОСОБА_2 відключав клему від акумулятора, остання в цей час знаходилась біля передньої пасажирської двері та повідомила, що її ніхто не направив на проходження експертизи.
В ході проведення службового розслідування надано пояснення старшим інспектором режимно-секретного сектору Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що патрулюючи на службовому авто Тойота Пріус 171570 спільно з представниками ТЦК та СП та ОСОБА_1 відчули дратівливий запах, після чого опитаний відразу зупинив авто. Вийшовши з авто ОСОБА_2 підійшов до багажного відділення та помітив, що з акумуляторної батареї йде дим, після чого від`єднав клеми від акумулятора. ОСОБА_2 додав, що всі пасажири вийшли відразу з авто, як тільки почули запах, та вже цієї ж миті сержант поліції ОСОБА_1 викликала швидку стоячи біля передніх дверцят пасажирського сидіння. 
При цьому в межах службового розслідування надано пояснення начальником відділу превенції Лубенського РВП майором поліції ОСОБА_3 , який повідомив, що близько 09:40 25.07.2025 на мобільний телефон ОСОБА_4 зателефонувала ОСОБА_1 , та повідомила, що патрулюючи спільно з представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 виникла проблема з авто. Опитаний разом з ОСОБА_5 виїхали до патрульного наряду. На місці події багажне відділення службового автомобіля було відчинене. Підійшовши до автомобіля останній не відчув їдкого, дратівливого запаху, натомість акумулятор авто був нагрітий, після чого опитаний разом з ОСОБА_5 дістали його.
На момент вищевказаних дій поліцейські та представники ТЦК та СП стояли на відстані від авто розмовляючи, водночас саме прибула карета швидкої медичної допомоги, котру, як з`ясувалось, викликала сержант поліції ОСОБА_1 . ОСОБА_3 повідомив, що за час його перебування на місці події від працівників поліції скарг на самопочуття не надходило. Цієї ж миті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завели авто та поїхали до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.
В ході службового розслідування надано пояснення працівниками КП Лубенської ЛІЛ, в тому числі черговим ОСОБА_8 , який пояснив, що останній 25.07.2025 перебував на чергуванні у відділенні екстреної невідкладної медичної допомоги. Цього дня до приймального відділення доставили поліцейських та двох працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останні були оглянуті лікарем лікарем ОСОБА_9 , а далі лікар надав опитаному лист призначення лікування усім учасникам події. ОСОБА_8 зазначив про відсутність візуальних ознак по учасникам події, котрі підпадали б під ознаки отруєння. Повідомив, що при опитаному учасники події не втрачали свідомість та не мали блювоти, особисто ОСОБА_8 скарг від учасників події під час лікування не надходило.
При цьому працівники КП «ЛЛІЛ» ЛМР ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовились надати пояснення за даним фактом в категоричній формі.
В матеріали службового розслідування долучено копії документації медичного обстеження сержанта поліції ОСОБА_1 , зокрема, згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 81587553/778 в останньої діагностовано отруєння парами хімічної речовини неуточненої. Гострий назофарингит, ларингит, спричинений хімічним ураженням слизової, гострий трахеїт, хімічний опік слизової оболонки рогівок обох очей легкого ступеня. При цьому відповідно до консультативного висновку спеціаліста пульмонолога ОСОБА_11 в ОСОБА_1 діагностовано хронічний трахобронхіт.
Дисциплінарною комісією надіслано запит до КП «ЛЛІЛ» ЛМР від 09.12.2025 № 270421-2025 з метою отримання інформації за фактом звернення ОСОБА_1 . Відповідно до наданої інформації листом від 17.12.2025 № 3187/01-09 відсутні лабораторні дослідження, що підтверджують факт отруєння. При цьому дисциплінарною комісією не встановлено жодних фактів, які б свідчили про технічну несправність службового автомобіля. Більше того, встановлено факт подальшої експлуатації зазначеного транспортного засобу в межах службової діяльності особовим складом Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, що об`єктивно спростовує твердження про його непрацездатність або небезпечний технічний стан.
Так, відповідно до абзаців 2, 4 пункту 3 розділу І Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705 (далі – Порядок № 705) гостре професійне захворювання (отруєння) - захворювання (або смерть), що виникло під час виконання службових обов`язків після однократного впливу на поліцейського небезпечного явища (пожежа, вибух тощо) або впливу шкідливих факторів фізичного, біологічного, хімічного та радіоактивного характеру (у тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання); загальне захворювання - захворювання поліцейського, що не перебуває у прямій залежності з нещасним випадком.
Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку № 705 спеціальне розслідування проводиться в разі: нещасного випадку із смертельним наслідком; групового нещасного випадку; гострого професійного захворювання (отруєння), що призвело до тяжких чи смертельних наслідків; нещасних випадків, факт настання яких установлено в судовому порядку; нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого поліцейського; зникнення поліцейського під час виконання службових обов`язків. 
Так, в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено факт подальшої експлуатації зазначеного транспортного засобу в межах службової діяльності особовим складом Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, що об`єктивно спростовує твердження про його непрацездатність або небезпечний технічний стан. Разом з тим, ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування не надано жодних належних доказів, зокрема результатів лабораторних досліджень із визначенням конкретної токсичної речовини та ступеня тяжкості можливого отруєння, які б підтверджували факт заподіяння шкоди здоров`ю саме під час виконання службових обов`язків, також наявність причинно-наслідкового зв`язку, що є обов`язковою умовою для визнання події такою, що пов`язана зі службовою діяльністю. В той же час, відповідно до листа КП «ЛЛІЛ» ЛМР від 17.12.2025 № 3187/01-09 лабораторні дослідження, які могли б підтвердити факт отруєння, відсутні, а надана медичка документація не підтверджує та суперечить обставинам, викладеним ОСОБА_1 . При цьому під час аналізу медичної документації дисциплінарною комісією встановлено, що у ОСОБА_1 наявні захворювання хронічного загального характеру, що не пов`язані з подією, що сталась 25.07.2025. 
Таким чином, за результатами проведеного службового розслідування, обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування не знайшли свого підтвердження.
Ураховуючи викладене, правові підстави для проведення розслідування нещасного випадку відповідно до норм Порядку № 705 відсутні.
Суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 30.07.2020р. у справі №826/3849/16відсутні підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень призначити службове розслідування, оскільки така дія є дискреційним правом керівника установи і суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип поділу влади.
Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.
Тому відповідність закону рішення чи діяння (управлінського волевиявлення) суб`єкта владних повноважень як у спорі про набуття приватною особою додаткового блага чи активу, так і у спорі про спростування приватною особою новоствореного обовязку, зокрема, за критеріями дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед, відповідачем суб`єктом владних повноважень.
При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).
Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.
І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.
Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.
Викладені вище міркування окружного адміністративного суду також є цілком релевантними правовій позиції постанови Верховного Суду від 19.01.2023р. у справі №520/6006/21, де указано, що: 1) у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом"; 3) Цей висновок сформульований Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019р. у справі №822/863/16, від 21.11.2019р. у справі №826/5857/16, від 11.02.2020р. у справі №816/502/16, від 16.06.2020р. у справі №756/6984/16-а та від 18.11.2022р. у справі №560/3734/22.
Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.
За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16(адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.
Тож, за наслідками розгляду справи слід визнати доведеним за правилами ч.2 ст.77 КАС України факт відповідності ч.2 ст.2 КАС України реально вчиненого суб`єктом владних повноважень управлінського волевиявлення та навпаки не доведеним за правилом ч.1 ст.77 КАС України факт існування у заявника порушеного публічного права (інтересу) у межах спірних правовідносин.
Указане є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.
При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим доводам, факторам та обставинам, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.
Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.
Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, робить висновок про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Ю.Матвійчука, буд. 83, м. Полтава, код ЄДРПОУ 40108630) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Г.В. Костенко