ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/1583/26

За позовом Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646) 
до Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
про стягнення 1 078,80 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Департамент патрульної поліції звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича про стягнення пені в сумі 1 078,80 гривень.
Витрати зі сплати судового збору просить покласти на відповідача.
Розгляд справи просить здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
В обґрунтування позову зазначає, що Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович не виконав зобов`язання за договором № 849 від 10.10.2025 про поставку товару.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/1583/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 у справі №904/1583/26, що направлена на адресу місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_1 , повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 17.04.2026 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 16.04.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення № R067135447568, а.с. 37-39).
За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (відповідь № 2533429 від 30.03.2026, а.с. 31-32) місцезнаходження Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича: АДРЕСА_1 , тобто поштову кореспонденцію судом направлено за місцем державної реєстрації відповідача.
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання вказаного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку – суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Також суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі – Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Отже, у Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича були всі відомості, необхідні для пошуку та відстеження руху справи № 904/1583/26, у тому числі можливість отримання такої інформації з відкритого джерела – Єдиного державного реєстру судових рішень.
З огляду на вищевикладене, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 у справі №904/1583/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Таким чином, Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович повідомлений про розгляд справи належним чином.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 про відкриття провадження у справі № 904/1583/26, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.
Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, що Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович не зробив, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позові обставин відповідач суду також не повідомив.
З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.
Ураховуючи, що Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович не скористався наданим законом правом подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.
З огляду на режим воєнного стану та повітряні тривоги, в суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено певні організаційні заходи. Справу розглянуто в розумний строк, ураховуючи вищевикладені обставини, а також з огляду на необхідність надання учасникам справи часу для реалізації своїх прав.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору поставки, умови поставки товару, права та обов`язки сторін, строк договору, наявність/відсутність прострочення постачальника, правомірність/неправомірність нарахування пені.
10 жовтня 2025 року Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович (далі – постачальник) та Департамент патрульної поліції (далі – покупець) уклали договір № 849 (а.с. 12-15, далі – Договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, поставити та передати у власність покупцеві двері металеві відповідно до коду CPV за ДК 021:2015 – 44220000-8 – «Столярні вироби» (44221200-7 – «Двері») (далі – товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість товару в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно з пунктом 1.2 Договору номенклатура, кількість та ціна товару визначаються у специфікації:
№ Найменування товару Одиниця Кількість, Ціна за Сума, грн
з/п виміру од. одиницю, без ПДВ
грн без
ПДВ
1. Двері металеві лівосторонні
(860 - 2 050 мм)
Виробник: ПП ІВЦ ОЗОЛС шт. 1 10 950 10 950
Країна походження: Україна
2. Двері металеві правосторонні
(860 - 2 050 мм)
Виробник: ПП ІВЦ ОЗОЛС
Країна походження: Україна шт. 1 10 950 10 950
Разом без ПДВ, грн 21 900
Відповідно до пункту 1.3 Договору технічні характеристики товару визначені у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з пунктом 2.1 Договору загальна вартість товару за цим Договором складає: 21 900 грн (двадцять одна тисяча дев`ятсот грн 00 коп.), без ПДВ.
Відповідно до пункту 2.5 Договору до ціни на товар включаються витрати на доставку до місця монтажу, розвантаження, демонтаж та монтаж за адресою покупця.
Згідно з пунктом 3.1 Договору поставка товару здійснюється за адресою: вул. Лесі Українки,21, м. Черкаси.
Відповідно до пункту 3.2 Договору доставка здійснюється транспортом постачальника. Вантажно-розвантажувальні роботи здійснюються силами та/або за рахунок постачальника. Товар поставляється в упаковці, що забезпечує його цілісність та збереження при транспортуванні та перевантаженні. Вартість упаковки включена до ціни товару.
Згідно з пунктом 3.3 Договору датою поставки товару є дата приймання-передавання товару в пункті поставки та підписання видаткової накладної сторонами.
Відповідно до пункту 3.5 Договору перехід права власності на товар, а також перехід ризиків випадкового знищення та/або пошкодження товару від постачальника до покупця переходить після підписання покупцем видаткової накладної.
Згідно з пунктом 3.6 Договору поставка товару здійснюється протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати укладання Договору.
Відповідно до пункту 4.1 Договору приймання-передавання товару здійснюється в погодженому сторонами місці поставки, вказаному в пункті 3.1 цього Договору.
Згідно з пунктом 4.2 Договору приймання-передавання товару за кількістю та якістю здійснюється в момент фактичного передавання товару. Товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю та якістю з моменту його фактичного прийняття покупцем та підписання ним видаткової накладної. Оригінал підписаної покупцем видаткової накладної та оригінал довіреності на отримання товару покупець зобов`язаний надати постачальнику в місці приймання товару під час приймання-передавання товару.
Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 Договору покупець має право достроково розірвати цей Договір в односторонньому порядку (відмова від Договору) у разі неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань. Неналежне виконання постачальником свої зобов`язань є порушенням вимог до кількості, якості та строків поставки.
Згідно з підпунктом 6.3.1 пункту 6.3 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити власним транспортом своєчасну поставку товару належної якості на умовах та у строки, визначені цим Договором.
На підставі пункту 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.
Згідно з пунктом 10.2 Договору, у разі недосягнення сторонами згоди, спори вирішуються у судовому порядку відповідно до законодавства України.
Згідно з пунктом 11.1 Договору розірвання цього Договору можливе за письмової згоди сторін, за рішенням суду та у випадках, передбачених пунктом 6.2.1 цього Договору.
На підставі пункту 11.2 Договору у разі розірвання цього Договору у випадках, передбачених пунктом 6.2.1 цього Договору, цей Договір вважатиметься розірваним з моменту отримання постачальником письмового повідомлення покупця про розірвання цього Договору, надісланого листом з оголошеною цінністю, при цьому у разі повернення покупцю конверта (листа), довідки із зазначенням причини повернення/з відміткою про невручення листа у зв`язку з закінченням терміну зберігання або відмовою постачальника отримати лист у поштовому відділенні Укрпошти, або відсутності постачальника за адресою місцезнаходження тощо, днем розірвання цього Договору вважатиметься дата проставлення відділенням Укрпошти у поштовому повідомленні (конверті, довідці тощо) відповідної відмітки. 
Згідно з пунктом 12.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2025, а в частині виконання зобов`язань сторін за цим Договором – до повного та належного їх виконання.
Відповідно до пункту 12.2 Договору одностороння відмова від виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором не допускається, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим Договором.
Згідно з пунктом 13.1 Договору, у разі зміни банківських реквізитів, юридичної чи фактичної адреси будь-якої із сторін, сторона, в якої відбулися такі зміни, зобов`язана повідомити іншу сторону протягом 7 (семи) календарних днів з дати такої зміни рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі повернення рекомендованого листа у зв`язку з закінченням терміну зберігання або відмовою сторони отримати лист, або відсутності сторони за адресою місцезнаходження тощо, вважається належним чином повідомлені.
Відповідно до пункту 13.4 Договору з питань, що безпосередньо не врегульовані цим Договором, сторони керуються законодавством України. 
Згідно з пунктом 14.1 Договору додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу в разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.
Додаток № 1 до Договору – Технічні характеристики товару (а.с. 15).
11 грудня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку надіслав на юридичну адресу відповідача лист від 11.12.2025 № 9437/41/6/05-2025 про розірвання договору (а.с. 15-17). Покупець зазначає, що станом на 11.12.2025 умови Договору постачальником не виконано, поставку товару не здійснено, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 651 Цивільного кодексу України, підпункту 6.2.1 пункту 6.2, пунктів 11.1, 11.2 Договору повідомляє про розірвання Договору в односторонньому порядку. Указаний лист Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович не отримав, оскільки згідно з трекінгом на вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 27.12.2025 повернуто відправнику «за закінченням встановленого терміну зберігання» (поштове відправлення № 0304800107600, а.с. 18).
Отже, Департамент патрульної поліції вважає Договір розірваним з 27.12.2025 року.
27 січня 2026 року позивач звернувся до відповідача з претензією (а.с. 19-20) про сплату пені в сумі 1 078,80 грн за період з 31.12.2025 до 27.12.2025, у якій указав, що у разі невиконання зобов`язань за Договором буде вимушений звернутися до суду для примусового стягнення суми боргу. Відповідь на зазначену претензію не надходила.
Департамент патрульної поліції стверджує, що Фізична особа – підприємець Кутенков Максим Вікторович не сплатив за Договором пеню в сумі 1 078,80 грн, що стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до господарського суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та повному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
На підставі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. 
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3.6 Договору поставка товару здійснюється протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати укладання Договору.
Таким чином, відповідач мав поставити товар за Договором у строк до 30.10.2025 включно.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 7.3 Договору при затримці відвантаження товару покупцю понад строк, передбачений умовами цього Договору, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення, від вартості непоставленого товару.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 1 078,80 грн (а.с. 3) за порушення строку поставки товару за період з 31.10.2025 до 27.12.2025 (включаючи дату розірвання Договору).
Суд перевірив наданий Департаментом патрульної поліції розрахунок пені та встановив, що позивач помилково включив до такого розрахунку день розірвання Договору.
З огляду на це, пеня за період з 31.10.2025 до 26.12.2025 становить 1 060,20 грн (21 900 грн * 2 * 15,5% : 365 днів * 57 днів : 100%).
Ураховуючи встановлені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, тому з Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича на користь Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню пеня в сумі 1 060,20 гривень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 616,50 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Департаменту патрульної поліції до Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича про стягнення 1 078,80 грн – задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646) пеню в сумі 1 060,20 грн (одна тисяча шістдесят гривень 20 копійок) та судовий збір у сумі 2 616,50 грн (дві тисячі шістсот шістнадцять гривень 50 копійок).
3. У задоволенні решти позовної заяви – відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 02.09.2026.

Суддя В.О. Дичко