Справа № 606/2092/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б. 
з участю секретаря Пазірович Д.В. 
в присутності позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за  позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМГРУП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та упущеної вигоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до  ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМГРУП". Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальні збитки завдані внаслідок ДТП в розмірі 8880 грн. та упущену вигоду в розмірі 134753,89 грн. В подальшому, судом було залучено третьою особою на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». Позивач уточнив в судовому засіданні позовні вимоги, просив стягнути солідарно з відповідачів 378593,56 грн. упущеної вигоди.  Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.10.2025 у м. Теребовля відбулося ДТП за участю автомобілів під керуванням позивача та відповідача ОСОБА_3 . Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області визнано ОСОБА_3 . Власником автомобіля марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКОМГРУП», відтак, позивач вважає, що в силу приписів ч.2 ст. 1187 ЦК України відповідачі мають відшкодувати завдану шкоду солідарно. Позивач є фізичною особою – суб`єктом підприємницької діяльності, у здійсненні своєї діяльності пов`язаної з наданням транспортних послуг, використовував транспортний засіб марки “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яке мало місце 09.10.2025 в м. Теребовля. Позивач для здійснення відновлювального ремонту витратив власні кошти в сумі в розмірі 8880 грн. Упущену вигоду та її розмір позивач обґрунтовує тим, що для здійснення підприємницької діяльності використовував транспортний засіб марки “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , графік роботи п`ять днів на тиждень ( з вівторка по суботу включно). У зв`язку з тим, що транспортний засіб перебував на ремонті тривалий час з 10.10.2025 по 24.03.2026, що складає 118 робочих днів, позивач не здійснював підприємницьку діяльність, внаслідок чого його упущена вигода складає 378593,56 грн., яку слід стягнути солідарно з відповідачів, а також стягнути судові витрати. 
15.12.2025 ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Представник відповідача надіслав відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. На підтвердження свої заперечень представник вказує, що вимоги про стягнення матеріальної шкоди є передчасними, оскільки позивач не надав доказів звернення до страхової компанії, яка б мала провести страхове відшкодування. Щодо упущеної вигоди, то представник відповідача звертав увагу, що в договорі про надання позивачем послуг перевезення та транспортного експедирування не вказано, яким самим транспортним засобом надають послуги, тобто не має прив`язки до автомобіля “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 . Натомість, відповідно до п. 1.2 зазначеного договору, вартість послуг визначаються сторонами в кожному окремому випадку у додаткових угодах, що є невід`ємними частинами цього договору. Перевезення за цим договором заявок замовника (п. 1.3 договору), що вказує не нерегулярний характер перевезень. Але в додатках до позову не виявлено жодної додаткової угоди про встановлення ціни договору на кожне окреме перевезення , як і заявок на перевезення, як і GPS-звітів (п. 2.1.9, 2.1.10 договору), доказів оплати, а також належності позивачу пошкодженого транспортного засобу тощо. Так, відповідно до статті 10 Закону України «Про транспортно - експедиторську діяльність» експедитор має право зокрема: обирати або змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати або змінювати порядок перевезення вантажу, а також порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта, згідно з відповідним договором транспортного експедирування. Згідно з статтею 932 ЦК, експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору. Представник відповідача вказує, що відповідач не здійснював перевезень відремонтованим транспортом, не взяв в оренду чи в користування інший автомобіль, не здійснював діяльність, вирішив, що вигідніше почекати і спробувати стягнути упущену вигоду, ніж працювати, тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. 
Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився, відзиву, клопотань, заперечень не надав. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, клопотань, заяв, пояснень, заперечень не надав. 
01.06.2026 ухвалою суду справу призначено до судового розгляду. 
В судовому засіданні позивач свої вимоги про стягнення упущеної вигоди в розмірі 378593,56 грн. підтримав повністю. Вказав, що домовився із своїм знайомим про оренду буса, зареєструвався фізичною особою - підприємцем, уклав договір на перевезення, здійснював діяльність – перевозив товар – медичні препарати. Замовник скидав заявки, надавав позивачу супровідні документи, ОСОБА_1 здійснював перевезення. Після виконаних робіт складали акт здачі - приймання робіт (надання послуг), які слугували підставою для розрахунків. Однак, після ДТП, яке мало місце 09.10.2025, було пошкоджено автомобіль “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , який позивач орендував в товариша. Страхова компанія повністю відшкодувала матеріальні збитки, проте не одразу, ремонт затягнувся в часі. Так як автомобіль був пошкоджений, позивачу довелося викупити його в орендодавця, оскільки останній не хотів, щоб йому повертали пошкоджений автомобіль. ОСОБА_1 вказував, що здійснення таких перевезень відбувалося регулярно, він регулярно отримував дохід, оскільки автомобіль перебував в ремонті, був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність, що було його єдиним джерелом доходу, тому просив задоволити позов. Щодо питання представника відповідача про реєстрацію 18.09.2025 підприємницької діяльності в м. Маріуполь, тобто на тимчасово окупованій території, то позивач вказав, що є внутрішньо переміщеною особою, змінив місце реєстрації на підконтрольну територію. Також на запитання представника відповідача позивач повідомив, що не здійснював підприємницької діяльності з січня 2026 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. 
Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилався на те, що позивачем не надано доказів того, що він орендував автомобіль “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» чи на іншій правовій підставі володів ним для здійснення підприємницької діяльності. Також позивачем заявлено заяву про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину про надання послуг перевезення та транспортного експедирування, укладеного ТОВ «БаДМ» та позивачем, оскільки сторона договору – Виконавець мав зареєстроване місце знаходження на окупованій території, що суперечить ч.2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року. Просив звернути уваагу, що в позові не має доказів того, що відповідач та винуватець ДТП ОСОБА_3 перебував чи перебуває в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКОМГРУП». Також підтримав решту доводів викладених у відзиві.
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_3 09.10.2025 в м. Теребовля, вул. Кн. Василька керуючи транспортним засобом ДАФ д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом бітомовозом, д.н.з. НОМЕР_4 , не дотримався інтервалу допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Мерседес 313 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, згідно ст.124 КУпАП. ОСОБА_3 притягнуто адміністративної відповідальності постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30.10.2025 справа 606/1760/25.
Відповідно до довідки від 02.11.2022 № 6117-5002293992 ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання АДРЕСА_1 . 
Як слідує з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 автомобіль “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований за ТОВ «УНІВЕРСАЛ ТРАНС СЕРВІС».
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, дата формування 03.10.2025, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, місцезнаходження АДРЕСА_1 , види економічної діяльності: вантажний автомобільний транспорт, транспортне оброблення вантажів, тощо.
Між ТОВ «БаДМ» з однієї сторони, як Замовником, та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 , як Виконавцем, було укладено договір № RV 41701 від 22.09.2025 про надання послуг перевезення та транспортного експедирування.
Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послугу перевезення та транспортного експедирування, а Замовник зобов`язується оплатити ці послуги за договірною ціною на умовах Договору. 
Пунктом 1.2. Договору встановлено, що вартість послуг, що надаються визначається Сторонами в кожному конкретному випадку, у додаткових угодах, що є невід`ємною частиною договору. 
Як вказано у пункті 3.3 Договору підставою для розрахунків Замовника з Виконавцем є такі документи надані Виконавцем: рахунок на оплату, товарно-транспортні накладні та маршрутне завдання, акти виконаних робіт. 
Як слідує з акта № СФР 2 від 30.09.2025 здачі-прийняття (надання послуг) фізична особа підприємець ОСОБА_1 , що є Виконавцем та представник ТОВ «БаДМ» , що є Замовником склали акт про те, що Виконавцем були надані послуги перевезення та експедиції на суму 19823,10 грн., послуги надані 23.09, 24.09, 25.09, 26.09, 27.09, 30.09 2025 згідно з Договором № RV 41701 від 22.09.2025.
17.10. 2025 було проведено огляд транспортного засобу транспортного засобу “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , про що складено Акт огляду (ефектна відомість) від 17.10.2025, у вказаному акті описано характер пошкоджень. 
Відповідно до акту виконаних робі від 24.03.2026, виконано роботу по ремонту автомобіля “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 , замовником вказаних робіт є ОСОБА_5 . Вартість робіт 78900,00 грн. 
Позивач розрахував упущену вигоду виходячи з того, що транспортний засіб “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 був в неробочому стані 118 робочих днів. Позивач вказує, що він заробляв в день 3208,42 грн., відповідно сума упущеної вигоди становить 3208,42*118 робочих днів = 378593,56 грн.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 2 статті 15 ЦК України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:  відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;  відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.  Збитками є:  1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);  2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
У відповідності до положень частин 1, 2, 4 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
Таким чином, позивач, вимагаючи відшкодування збитків, повинен довести три перші умови відповідальності, зокрема факт протиправної поведінки відповідача, розмір збитків, причинний зв`язок між ними. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню позивачем; відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди.
При цьому, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі укладення договору і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток. (Постанова ВС від 13.01.2021 справа № 925/1525/19).
Позивач також має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (постанова Верховного Суду у справі № 703/3303/20 від 26 жовтня 2022 року, провадження № 61-8163св22).
Всупереч вказаному позивач не довів, що тільки неправомірні дії відповідачів стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати прибуток. 
При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду від 02 березня 2021 року у справі № 922/1742/20, від17 лютого 2021 року у справі № 916/450/20).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.
Всупереч вказаному, позивач не надав доказів, що ним вживалися заходи для реального отримання прибутку, теоретичне обґрунтування можливої оплати при наданні послуг транспортних перевезень ще не є єдиною підставою для стягнення упущеної вигоди. Так позивачем не надано доказів? що від отримав замовлення на здійснення перевезення, неможливість здійснити перевезення іншим транспортним засобом. Крім того, огляд транспортного засобу на наявність пошкоджень було проведено 17.10.2025, позивачем не вказано ким отримано страхове відшкодування, коли отримано страхове відшкодування, з яких причин ремонт був поведений лише 24.03.2026. Також позивач не надав доказів того, що він орендував транспортний засіб “MERCEDES –BENZ» модель «SPRINTER 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_2 у ТОВ «УНІВЕРСАЛ ТРАНС СЕРВІС» чи у ОСОБА_5 . Відтак, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що тільки неправомірні дії відповідачів стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
Щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до договору RV 41701 від 22.09.2025, суд зазначає наступне. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Як вказано у реквізитах Виконавця у Розділі 11 договору RV 41701 від 22.09.2025 – місцем знаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 значиться АДРЕСА_1 . 
Відповідно до довідки від 02.11.2022 № 6117-5002293992 ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання АДРЕСА_1 . 
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, дата формування 03.10.2025, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, місцезнаходження АДРЕСА_1 , види економічної діяльності: вантажний автомобільний транспорт, транспортне оброблення вантажів, тощо.
В матеріалах справи відсутні письмові докази, такі як виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців, що б підтверджувала, що станом на 22.09.2025 року (день укладення договору RV 41701) місцем реєстрації позивача як фізичної особи підприємця було місто Маріуполь Донецької області. Тому в задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір та судові витрати в разі відмови в задоволенні позову покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКОМГРУП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування упущеної вигоди – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.08.2026.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка