Справа №591/4271/26 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косар А.І.
Номер провадження 33/816/1411/26 | Суддя-доповідач Косолап М. М.
Категорія  126 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Косолап М.М., за участю секретаря судового засідання – Кравченко Д.І., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – Бровка Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.07.2026, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.07.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 грн 60 коп.
Судом установлено, що 10.04.2026 року о 20:22 год в м. Суми по вул. Нижньосироватська, 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus IS 250, н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинив повторно протягом року (постанова ЕНА №6416163 від 26.12.2025). Зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi yi car dvr та Motorola Solutions vb 400 471988, 471993, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
17.07.2026 захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою і просив скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.07.2026, провадження у справі закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Якщо суд дійде висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що було вчинено не в станій крайньої необхідності, просив застосувати ч. 2 ст. 38 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що 10.04.2026, напередодні оголошення повітряної тривоги та після обстрілу м. Суми, ОСОБА_1 було поставлено термінове службове завдання, від виконання якого безпосередньо залежало забезпечення зв`язку з підрозділами, життя та здоров`я військовослужбовців і належне виконання бойового завдання. Виконання вказаного завдання вимагало негайного виїзду, іншого військовослужбовця, який мав право керування транспортним засобом не було. Висновок судді про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом без посвідчення водія, не усував небезпеку, є хибним та таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки останній мав доставити в пункт управління радіостанцію, яка зберігалася в іншому місці. Залишення підрозділу без зв`язку означає наражати військовослужбовців даного підрозділу на небезпеку.
Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено безпідставно, складених адміністративних матеріалів у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, яке стало підставою для зупинки транспортного засобу в межах ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», матеріали справи не містять. Всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, є недопустимими.
Зазначав, що до ОСОБА_1 не можливо застосувати такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки останній не мав такого права у зв`язку з тим, що був позбавлений його, а строк позбавлення закінчився. Позбавлення права керування транспортним засобом буде суперечити суті ст. 30 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 вважається особою, яка не набула такого права.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисник Бровко Р.М. підтримали апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 зазначав, що діяв у стані крайньої необхідності, оскільки від його дій також залежало життя цивільних громадян, повідомляв що він є військовослужбовцем, однак працівники поліції не встановили обставин за яких він керує транспортним засобом. Автомобіль матері перебував у користуванні інших військовослужбовців. 
Мотиви суду.
Заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду дійшла наступного висновку.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (частина 2 статті 251 КУпАП)
Частина 5 статті 126 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті:
- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;
- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;
- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП ґрунтується на фактичних даних:
- копії постанови ЕНА №6416163 від 26.12.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом відповідної категорії;
- довідки старшого інспектора з ОД відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Западні О., відповідно до якої ОСОБА_1 26.12.2025 притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн; 
- відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія 20.08.2014 серії НОМЕР_2 , яке надіслано до регіонального сервісного центру м. Києва з метою виконання постанови Святошинського райсуду м. Києва від 01.07.2024 (справа №759/11480/24) про позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік і на даний час ОСОБА_1 не поверталось; 
- відомостей інформаційно-пошукових систем МВС України, згідно яких транспортний засіб Lexus IS 250, номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 ;
- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6416163 від 26.12.2025 стосовно ОСОБА_1 .
З дослідженого відеозапису судом першої інстанції установлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупиняють через відсутність чинного страхового полісу. Під час перевірки документів, з`ясовано, що у нього не має посвідчення водія. Вказаний факт не заперечував і сам ОСОБА_1 .
На підставі вказаних доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного рішення, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що 06.03.2026 о 10.04.2026 року о 20:22 год в м. Суми по вул. Нижньосироватська, 13 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus IS 250, н. з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинив повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, та вчинив адміністративне правовопрушенн, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП України.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги захисника про безпідставну зупинку транспотного засобу є необґрунтованими, оскільки підстава зупинки зафіксована на відеозаписах та повідомлена працівниками поліції ОСОБА_1 – керування транспортним засобом без страхового полісу з перевищенням швидкості (clip_1, час відтворення 20:24:54). 
А тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів з порушенням закону, а саме зупинкою транспортного засобу за відсутності законних підстав, визначених у частині 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги захисника про перебування ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, є аналогічні доводам, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.
За вимогами статей 17,18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Про це прямо зазначено у статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
Як установив суд першої інстанції, посилання ОСОБА_1 на існування крайньої необхідності - звичайна поїздка за дорученням керівництва для перевезення військового майна на транспортному засобі який належить іншій особі не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень статтей 17, 18 КУпАП. Доказів наявності крайньої необхідності суду першої та апеляційної інстанції не надано.
Крім того, на відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції про виконання термінового службового завдання, зазначав, що живе через 2 двори від місця зупинки транспортного засобу.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги в цій частині, оскільки доказів наявності крайньої необхідності суду першої та апеляційної інстанції не надано.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про неможливість накладення на особу, яка не отримувала раніше посвідчення водія або була позбавлена такого, адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Згідно з довідкою старшого інспектора з ОД відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Западні О. - ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік постановою Святошинського райсуду м. Києва від 01.07.2024, посвідчення водія 20.08.2014 серії НОМЕР_2 надіслано до регіонального сервісного центру м. Києва з метою виконання вказаної постанови і на даний час ОСОБА_1 не поверталось. На момент зупинки транспортного засобу, строк позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами сплив.
Положення статті 30 КУпАП передбачають можливість накладення додаткового стягнення на особу, яка на момент його накладення не мала такого права і аналогічний підхід сформований у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.
За наведеного, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є необґрунтованими.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Статтею 38 КУпАП врегульовано строки накладення адміністративного стягнення. Відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 10.04.2026, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення 09.07.2026 та наклав на останнього адміністративне стягнення в межах трьохмісячного строку, встановленого частиною 2 статті 38 КУпАП, а тому відсутні підстави для закриття провадження за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Апеляційний суд переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суддя суду першої інстанції розглянув справу на підставі доказів зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, надавши їм відповідну оцінку, визнавши їх достатніми у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статті 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.07.2026 стосовно ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду | Косолап М. М.