ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/9226/26
категорія 102080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О. Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Овруцького відділу про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Овруцького відділу, в якій позивач просить суд визнати протиправною викладену у листі від 06 січня 2026 року за вих. № P-43/6/1827-25/1827/14-26 відмову в оформленні та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІI (далі - Положення № 2503-ХІI) та зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-XII.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після досягнення 14-річного віку він разом із сином звернувся до відповідача із заявою від 10 грудня 2025 року щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ, у якій, як стверджує позивач, повідомлено про відмову з релігійних переконань від отримання паспорта у формі ID-картки, вказано про ненадання згоди на обробку персональних даних у зв`язку із неприпустимістю втручання держави в особисте і сімейне життя людини та обґрунтовано право на отримання паспорта-книжечки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року справі № 806/3265/17. Наполягає, що відповідачем безпідставно відмовлено у видачі паспорта-книжечки на тій підставі, що оформлення паспорта громадянина України передбачає подання повного пакета документів. Позивач вважає, що посилання відповідача на Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС України від 06 червня 2019 року № 456 (надалі - Тимчасовий порядок № 456) у наданій відповіді є безпідставним, оскільки визначений порядок оформлення паспортної книжечки передбачає подання відповідного судового рішення, яке наразі ще не ухвалено. Натомість позивачем було подано як заяву за встановленим МВС України зразком, так і заяву довільної форми із незгодою щодо обробки персональних даних, причому така заява не є заявою-анкетою відповідно до наказу МВС України від 26 листопада 2014 року № 1279, яка має бути подана для оформлення паспорта у формі ID-картки. Вважає, що справа за поданою позовною заявою є типовою щодо зразкової № 806/3265/17, і право на отримання паспорта у формі книжечки підтверджене та захищене правовими висновками Верховного Суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач позов не визнав. Подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що подана заява позивача була розглянута у порядку опрацювання звернення громадян й надано відповідь щодо порядку оформлення та отримання паспорта громадянина України, тому ця відповідь територіального органу не є рішенням суб`єкта владних повноважень. По суті заявлених вимог відповідач звертає увагу на те, що оформлення та видача паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюється на підставі Тимчасового порядку № 456, пунктом 1 розділу ІІІ якого визначено перелік документів для оформлення паспорта зразка 1994 року. Наголошує, що оскільки позивач не досяг 16-річного віку, відсутні підстави для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-XII.
Розглянувши доводи та заперечення у заявах по суті спору, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 грудня 2025 року разом подали до Овруцького відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області заяву про оформлення і видачу паспорта громадянина України у формі книжечки. У цій заяві з покликанням на положення Закону України від 20 листопада 2012 року № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон № 5492-VI), Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-VI "Про захист персональних даних", Положення № 2503-ХІІ, а також постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17, зазначивши, що не дає згоду на збір і обробку персональних даних, позивач просив оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.
До заяви позивач додав: дві фотокартки 35 х 45 мм; заяву про видачу паспорта за формою, встановлену Міністерством внутрішніх справ України; оригінал та копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 . 
У відповідь листом від 06 січня 2026 року № Р-43/6/1827-25/1827/14-26 відповідач повідомив про розгляд звернення щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у порядку статті 15 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян", а також наголосив на тому, що відповідно до пункту 2 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, додавши, що приписами пункту 3 Розділу І Тимчасового порядку № 456 встановлено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі територіальні підрозділи ДМС): 1) особі, яка досягла 16-річного віку, на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто, і з огляду того, що ОСОБА_2 досяг лише 14-річного віку, звернення з порушеного питання є передчасним, тим самим відмовив в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року та запропонував здійснити оформлення паспорта громадянина України у спосіб, передбачений Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (далі - Порядок № 302), у формі ID-картки.
Вирішуючи спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд, насамперед, враховує норми Положення № 2503-ХІІ, згідно з пунктом 1 якої паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Відповідно до пункту 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Положення № 2503-ХІІ визначено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства після досягнення 16-річного віку.
За обставинами цієї справи, на момент звернення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Овруцького відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області з приводу оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, позивач досяг 14-річного віку.
Відповідач у листі від 10 грудня 2025 року № Р-43/6/1827-25/1827/14-26, посилаючись на пункт 3 Розділу І Тимчасового порядку № 456, відмовив позивачу в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. 
Відмова в оформленні та видачі позивачу паспорта-книжечки додатково підтверджується доводами відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідно до яких відповідач заперечує можливість оформлення та видачі спірного паспорта відповідно до Положення № 2503-XII через не досягнення ОСОБА_2 16-річного віку та відсутність повного пакету документів, зокрема рішення суду щодо зобов`язання органу Державної міграційної служби до вчинення відповідних дій. 
Тому суд не погоджується з доводами відповідача про те, що відповідь на звернення у листі від 10 грудня 2025 року № Р-43/6/1827-25/1827/14-26 не є відмовою у вчиненні оспорюваних у цій справі дій щодо видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки, адже, по-перше, чинним законодавством чітко не визначено форми відповідного рішення, а, по-друге, зазначена відповідь надана на звернення, яке стосувалось реалізації права на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки, тоді як цією відповіддю у реалізації такого права відмовлено. Отже, вказаною відповіддю Овруцький відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, як суб`єкт владних повноважень, вчинив владні управлінські дії, які стосуються прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин. Тобто такі дії можуть бути предметом оскарження в адміністративній справі.
Тому, вирішуючи питання правових підстав для зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно з частиною першою статті 92 Конституції України, виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначено Законом № 5492-VI (надалі - у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
За змістом частини першої статті 4 Закону № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 5492-VI документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України.
За приписами частини третьої статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Згідно з частинами першою, другою статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону № 5492-VI, відповідно до якої такий містить, зокрема, унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.
Згідно з пунктом 13 Положення № 2503-ХІІ для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Кабінетом Міністрів України 25 березня 2015 року прийнято Постанову № 302, а постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 745 (надалі - Постанова № 745), яка набрала чинності з 01 листопада 2016 року, внесено зміни до Постанови № 302, і з цієї ж дати паспорт громадянина України оформляється у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою № 302.
Згідно з підпунктом 1 пункту 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302 (у редакції постанови Уряду № 745), оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктом 131 вказаного Порядку також передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, як: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) за згодою особи. Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні дані особи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 внесено зміни до пункту 3 Постанови № 302 (далі - Постанова № 398), доповнивши його абзацом такого змісту: "Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.".
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року затверджено Тимчасовий порядок № 456, відповідно до пункту 1 якого цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови № 302, Постанови № 398, Положення № 2503-XII, визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку № 456 паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року № 353 "Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України".
Пунктом 3 Тимчасового порядку передбачено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС), зокрема, особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто.
За приписами пунктів 4, 5 Тимчасового порядку № 456 оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта. Заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за місцем звернення.
Питання права особи по досягненню нею 14-річного віку на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ, у зв`язку з ненаданням нею згоди на обробку персональних даних, було предметом дослідження Верховного Суду за наслідками якого сформовано висновок у постановах від 18 листопада 2021 року у справі № 420/4049/20, від 21 грудня 2022 року у справі № 420/5353/20 та у подальшому підтримано у постановах від 17 травня 2023 року у справі № 420/12574/21, від 09 листопада 2023 року у справі № 380/16510/22 та від 20 березня 2024 року у справі № 560/3366/23 за подібних правовідносин із справою, що розглядається, висновки у яких є релевантними до обставин цієї справи.
Так, у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 420/4049/20 Верховний Суд звернув увагу на те, що питання стосовно права особи на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ у зв`язку із ненаданням нею згоди на обробку персональних даних було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, за результатами розгляду якої 19 вересня 2018 року була винесена постанова у справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
В означеному рішенні Велика Палата констатувала, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції.
На переконання Великої Палати, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
У цій же постанові Велика Палата вказала, що висновки у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення № 2503-ХІІ. У вказаній постанові Велика Палата погодилася з висновками судів попередніх інстанцій щодо визнання протиправною відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ з викладених у листі від 13 травня 2020 року підстав. При цьому спірним питанням у справі, що розглядалася стало також питання віку, з якого має видаватися паспорт у формі книжечки, з огляду на приписи статті 21 Закон № 5492-VI, якими встановлено обов`язок громадянина України, який досяг чотирнадцятирічного віку отримати паспорт громадянина України, а приписами Положення № 2503-ХІІ передбачено отримання паспорта з шістнадцятирічного віку.
Тимчасовий порядок № 456 також визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.
Частинами другою, третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (надала - КАС України) передбачено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Таким чином, Велика Палата виснувала, про те, що застосування Закону № 5492-VI, який має вищу юридичну силу, ніж Положення № 2503-ХІІ та Тимчасовий порядок № 456, є обґрунтованими та відповідають зазначеним вище приписам процесуального законодавства. Крім того слід входить й з імперативності приписів Закону № 5492-VI, оскільки останніми встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку отримати паспорт громадянина України.
Також суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини першої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації позивачем своїх громадянських прав. 
Таким чином, обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору між сторонами та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17.
Повертаючись до обставин цієї справи, варто зазначити, що визначальними її особливостями, на підставі яких ця справа може бути визначена як типова є, зокрема, те, що позивач звернувся із заявою про видачу його дитині паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року у зв`язку з досягненням 14-річного віку; при зверненні до органу міграційної служби із заявою позивач зазначає про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації.
Згідно з частиною третьою статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Як встановлено судом, у поданій заяві від 10 грудня 2025 року позивач мотивував оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, як і за обставинами зразкової справи № 806/3265/17, - відсутністю згоди на збір і обробку персональних даних через релігійні переконання, та просила відповідача оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про позивача до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, додавши до заяви: копію свідоцтва про народження; дві фотокартки 35 х 45 мм; заяву за формою, встановлену Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження.
Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, за встановлених обставин цієї справи суд констатує помилковість висновків відповідача в частині неповноти поданих ОСОБА_2 документів для оформлення та видачі паспорта зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ згідно з Порядком № 302 та Тимчасовим порядком № 456 з огляду на таке.
Так, інформація у листі-відповіді органу ДМС стосується тих випадків, коли оформлення та видача паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюється особі, щодо якої прийнято рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.
Разом із тим, як вказувалося вище, пунктом 13 Положення № 2503-ХІІ встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: (1) заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; (2) свідоцтво про народження; (3) дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; (4) у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Форма такої заяви, зазначеної у підпункті 1 пункті 13 Положення № 2503-ХІІ, була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 квітня 2012 року № 320 "Про затвердження порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України", а саме Додаток 1. Однак вказаний наказ втратив чинність на підставі наказу цього ж Міністерства від 01 березня 2018 року № 161. Відтак на сьогодні немає іншого зразка форми про видачу паспорта громадянина України, встановленого Міністерством внутрішніх справ України для реалізації пункту 13 Положення № 2503-ХІІ.
Наказ Міністерства внутрішніх справ України № 456 від 06 червня 2019 року "Про затвердження Тимчасового порядку оформленні і видачі паспорта громадянина України" хоч і містить форму заяви про видачу паспорта громадянина України (додаток 1), проте цей наказ, виходячи із його суті і змісту, не може бути застосовано у спірних правовідносинах, оскільки на дату подання документів відсутнє на користь заявника рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, яке включено до викладеного відповідачем переліку документів з посиланням на пункт 1 розділу ІІІ Тимчасового порядку № 456.
Як, власне, і зазначає відповідач у відповіді від 06 січня 2026 року № Р-43/6/1827-25/1827/14-26, відповідно до Порядку № 302 надається, у тому числі, послуга з оформлення і видачі паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм вперше після досягнення 14-річного віку. Проте у цій справі позивач звертався щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року - у формі паспортної книжечки, що врегульовано нормами Положення № 2503-ХІІ.
Визначаючись щодо способу захисту порушених прав суд також враховує, що за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є визнання відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-XII протиправною та зобов`язання територіального органу УДМС оформити та видати позивачу такий паспорт.
Отже, порушені права позивача підлягають судовому захисту саме у спосіб визнання протиправними дій територіального органу ДМС України щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки та зобов`язання відповідного державного органу оформити та видати позивачу такий паспорт відповідно до Положення № 2503-ХІІ.
Такі висновки суду також узгоджуються з тим, що частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши доводи сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить переконання, що оскаржувані дії відповідача не відповідають критеріям обґрунтованості, добросовісності та пропорційності, що утворює підстави для задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі положень частини першої статті 139 КАС України судовий збір, сплачений ОСОБА_1 згідно із квитанцією від 30 березня 2026 року (оригінал в матеріалах справи) підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ), який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Овруцького відділу (вул. Театральна, буд. 17/20, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 11500, код ЄДРПОУ 37808497) задовольнити.
Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Овруцького відділу щодо видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 24 червня 1992 року № 2503-XII.
Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Овруцького відділу оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одну гривню 20 коп.) сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

14.09.26