ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/3456/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я., 
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.06.2026 (судді: Ржепецький В. О.- головуючий, Іванчук С. .В., Міліціанов Р. В.) та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 (суддя Король М. Р.) у справі 
за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича
до Львівської обласної прокуратури
про стягнення 97 000 000,00 грн матеріальної шкоди та 3 000 000,00 грн моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
1. Короткий зміст позовних вимог, судових рішень у справі та заяви 
1.1. У листопаді 2023 року Фермерське господарство Бурки В. В. (далі - ФГ Бурки В. В.) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської обласної прокуратури про стягнення 97 000 000,00 грн матеріальної шкоди та 3 000 000,00 грн моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із незаконним звинуваченням представника фермерського господарства, а саме Бурки В. В. у скоєнні злочину та адміністративного правопорушення, прийняттям незаконних рішень державними інспекторами Львівсько-Закарпатської міжобласної інспекції по охороні та відтворенню водних живих ресурсів та врегулюванню рибальства у водоймах України, та дискредитації ФГ Бурки В. В. шляхом надання недостовірної інформації в газеті "Суботня пошта", позивачу було спричинено моральну та матеріальну шкоду, яка полягала у приниженні ділової репутації, порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активної підприємницької діяльності. 
1.2. Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.03.2024, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.06.2024, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 21.01.2025 судові рішення у справі залишені без змін.
1.3. 14.07.2025 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява ФГ Бурки В. В. про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі № 914/3456/23 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 та на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрити провадження у цій справі.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.09.2025, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025, відмовлено у задоволенні заяви ФГ Бурки В. В. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі № 914/3456/23 залишено в силі.
Постановою Верховного Суду від 15.12.2025 судові рішення у справі залишені без змін. 
1.4. 04.06.2025 до Господарського суду Львівської області надійшла заява ФГ Бурки В. В. про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі № 914/3456/23 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 та на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрити провадження у цій справі.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.07.2025, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025, відмовлено у задоволенні заяви ФГ Бурки В. В. про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі за нововиявленими обставинами. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі № 914/3456/23 залишено в силі.
2. Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
2.1. 22.03.2026 через підсистему "Електронний суд" ФГ Бурки В. В. подано заяву про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив скасувати судове рішення, відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду господарським судом.
Як на нововиявлену обставину заявник посилався на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/2262/26, отриману заявником 10.03.2026.
2.2. У поясненнях на заяву Львівська обласна прокуратура просила відмовити в її задоволенні, вказуючи на неодноразове звернення ФГ Бурки В. В. із заявами про перегляд судового рішення у справі за нововиявленими обставинами та акцентуючи увагу на тому, що вказані заявником обставини не є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
3. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень у справі
3.1. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.04.2026, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.06.2026, відмовлено у задоволенні заяви ФГ Бурки В. В. про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі за нововиявленими обставинами. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі № 914/3456/23 залишено в силі.
3.2. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що ухвала суду у справі № 910/2262/26, на яку як на нововиявлену обставину посилався заявник, як і висновки, зроблені судом у зазначеній справі, не відповідають ознакам істотних обставин для вирішення спору у справі № 914/3456/23, що не були встановлені судом під час постановлення судового рішення, не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи у розумінні пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
4.1. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.04.2026, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.06.2026, ФГ Бурки В. В. у касаційній скарзі просить їх скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, вказуючи на неврахування апеляційним судом висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18 щодо встановлення підсудності справ господарським судам.
Касаційну скаргу мотивовано цитуванням скаржником норм Конституції України та Господарського процесуального кодексу України з посиланням на те, що судами не наведено обґрунтувань, зокрема обставин, що ця справа підсудна Господарському суду Львівської області, у той час як в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/2262/26 підставами відмови у відкритті провадження за позовом ФГ Бурки В. В. до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів, було віднесення спору до юрисдикції місцевого суду за правилами цивільного судочинства.
4.2. У відзиві на касаційну скаргу Львівська обласна прокуратура просить відмовити в її задоволенні, акцентуючи увагу на тому, що касаційна скарга не містить належного правового обґрунтовування неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права, а фактично спрямована на повторний перегляд справи та переоцінку вже встановлених судами обставин.
Прокурор зазначає, що скаржник намагається поставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій шляхом повторного наведення аргументів, які вже були предметом судового дослідження та отримали відповідну оцінку під час вирішення питання щодо наявності підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.
Судами попередніх інстанцій правильно застосовано положення статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а наведені у касаційній сказі доводи не спростовують законність та обґрунтованість судових рішень. 
5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду
5.1. Переглянувши оскаржені у справі судові рішення, дослідивши доводи наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши наявні матеріали справи, які надійшли 03.08.2026, щодо правильності застосування судами норм процесуального права у межах розумних строків з урахуванням надсилання справи, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
5.2. Відповідно до частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.
5.3. Заявник у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначав, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є пункт 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, тобто істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
Разом з тим частинами 4 і 5 статті 320 вказаного Кодексу передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. 
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи.
Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (такі висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 920/1077/16, від 15.01.2020 у справі № 916/24/17).
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані із вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.
При цьому колегія суддів враховує, що дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених. 
5.4. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (рішення ЄСПЛ від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови"). Однак, при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії"). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.06.2011 у справі "Желтяков проти України").
5.5. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії").
Схожий за змістом висновок викладено в пункті 5.48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18.
5.6. Нововиявлена обставина - це юридичний факт, передбачений нормами права, який тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового акта, то вона обов`язково вплинула би на остаточні висновки суду; юридичний факт, наявний на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомим ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.
Водночас не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). Так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю природою є саме новими доказами (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 910/20564/16 (пункт 7.7), від 07.11.2023 у справі № 911/21/21 (пункт 30)).
5.7. Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення.
5.8. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що вказана заявником ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/2262/26, в якій суд вказав, що позовна заява ФГ Бурки В. В. до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями судів під час здійснення правосуддя, не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, є наслідком оцінки та застосування процесуальних норм судом в іншій справі, а тому не є нововиявленою обставиною у справі № 914/3456/23 у розумінні наведених вище приписів процесуального законодавства.
5.9. Суди також урахували, що фактично скаржник у заяві про перегляд рішення суду у справі № 914/3456/23 за нововиявленими обставини ставить питання юрисдикції цього судового спору. 
Верховний Суд у постанові від 21.01.2025 у цій справі, залишаючи без змін судові рішення про відмову у позові відхилив, як помилкове твердження скаржника (ФГ Бурки В. В.) про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, зауваживши, що оскільки сторонами спору у цій справі є юридичні особи, вимога позивача спрямована на захист цивільного права на відшкодування шкоди та не пов`язана з вимогою вирішити публічно-правовий спір, то такий спір за змістом приписів глави 2 Господарського процесуального кодексу України підлягає вирішенню у господарській юрисдикції.
При цьому, Верховний Суд зазначив, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.11.2023 у справі № 461/5197/22 касаційну скаргу ФГ Бурки В. В. залишено без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2022 та постанову Львівського апеляційного суду від 02.05.2023 залишено без змін. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, закриваючи провадження у справі зробив правильний висновок, що справа за позовом ФГ Бурки В. В. до Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки зазначений спір підвідомчий господарському суду.
5.10. Отже, оскільки заявник не надав доказів наявності нововиявлених обставин, що дають підстави для перегляду рішення суду у цій справі за нововиявленими обставинами, а наведені ним обставини не є такими, що відповідають пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли заснованого на правильному тлумаченні цієї норми права висновку і відмовили у задоволенні заяви ФГ Бурки В. В. про перегляд рішення суду у справі № 914/3456/23 за нововиявленими обставинами.
5.11. Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу, що ФГ Бурки В. В. у справі № 914/1161/24 звертався про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами із зазначенням аналогічних підстав (ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/2262/26), і постановою Верховного Суду від 02.07.2026 у зазначеній справі залишено без змін ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 про відмову ФГ Бурки В. В. у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
5.12. З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про недоведеність нововиявлених обставин у розумінні пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, тоді як аргументи скаржника про зворотне ґрунтуються передусім на незгоді з висновками судів. 
Касаційна інстанція зазначає, що ФГ Бурки В. В., не наводячи в касаційній скарзі жодних обґрунтованих аргументів на спростування правильних висновків судів, намагається скасувати законні судові рішення лише з формальних міркувань, фактично вимагаючи перегляду судового рішення по суті в повному обсязі.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 300 вказаного Кодексу переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені ФГ Бурки В. В. у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим немає підстав для скасування чи зміни оскаржуваних ухвали та постанови судів попередніх інстанцій.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича залишити без задоволення. 
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.06.2026 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 у справі № 914/3456/23 залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова
Судді Н. О. Багай
Ю. Я. Чумак