Справа № 632/554/26
провадження № 2/632/768/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

"06" серпня 2026 р.         м. Златопіль
Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря судового засідання Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Златополі Лозівського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання кредитного договору припиненим у зв`язку із його повним виконанням, зобов`язання здійснити повний перерахунок, списавши всі відсотки та комісії, а також про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.20226 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання кредитного договору припиненим у зв`язку із його повним виконанням, зобов`язання здійснити повний перерахунок, списавши всі відсотки та комісії, а також про відшкодування моральної шкоди. 
Позовні вимоги обґрунтував тим, що між ним та АТ «АКЦЕНТ-БАНК» існують договірні відносини щодо надання йому послуг з банківського обслуговування та надання кредиту – кредитний договір/рахунок № НОМЕР_1 . Починаючи з жовтня 2024 року він сумлінно виконував зобов`язання, внісши на користь Банку загальну суму 292726,06 грн. Попри вказані сплати Банк продовжує вимагати від нього сплати ще 112940,02 грн. Його батько зник безвісті, захищаючи Україну, що завдало йому значної фінансової та моральної шкоди і Банк про це був повідомлений. Зникнення батька вважає форс-мажорною обставиною і потребує з цих підстав захисту своїх прав, як члена сім`ї зниклого безвісті. В обґрунтування спричинення моральної шкоди зазначив, що під час врегулювання заборгованості працівники Банку застосовували методи психологічного тиску та Банк порушив ЗУ № 2320-ІХ щодо етичної поведінки. Його безпідставно звинуватили у шахрайстві та погрожували незаконним вилученням майна без рішення суду. Це задало йому глибоких душевних страждань у період пошуку батька. Всі погрози та образливі твердження, шантажування та маніпуляції зафіксовані скриншотами. Вважає, що суму боргу за кредитним договором він переплатив та не має заборгованості. Тому, просить визнати кредитний договір/рахунок №26207611133130 припиненим у зв`язку із повним виконанням зобов`язань; зобов`язати відповідача здійснити повний перерахунок, списавши всі відсотки та комісії; стягнути моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. за приниження честі та гідності та систематичний психологічний тиск.
31.03.2026 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначенням першого судового засідання на 26.05.2026 року, яке за заявою позивача було відкладено на 06.08.2026 року.
01.05.2026 року до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому Банк повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Зокрема, представник відповідача вказав щодо моральної шкоди, що вона не підлягає відшкодуванню, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (ст.611 ЦК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови відшкодування передбачені укладеним договором. Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоді тільки у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Відшкодування моральної шкоди кредитним договором не передбачено. Щодо визнання договору припиненим представником відповідача зазначено, що жодної підстави для припинення договору, що перелічені у ст. 598-609 ЦК України, немає, оскільки зобов`язання позивача перед Банком ще існує, заборгованість не погашена. Той факт, що батько позивача безвісно відсутній, не робить таку обставину форс-мажорною у даних кредитних зобов`язаннях, які мають бути виконані позивачем. 
Позивач у судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. У відповіді на відзив зазначив, що відзив подано з пропущеним строку та без заяви на його поновлення, просив суд не приймати його і розглянути справу за наявними доказами.
Дійсно, ухвалу про відкриття провадження у справ від 31.03.2026 року відповідач отримав через електронний кабінет 01.04.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, а відзив надійшов до суду лише 01.05.2026 (дата поштового відправлення 23.04.2026). Таким чином, відповідачем пропущено строк на подання відзиву на 7 днів. Перше судове засідання було призначене на 26.05.2026, тобто через 25 днів після надходження відзиву. Крім того, ухвалою про відкриття провадження було витребувано у відповідача документи, на збір яких знадобився певний час. Також, суд враховує той факт, що позивач неодноразово, навіть в притул до останнього судового засідання надавав заяви з додатковими поясненнями та новими доказами. Враховуючи вказане, навіть за відсутності заяви від відповідача про поновлення йому строку на подання відзиву, суд не може не прийняти його, при цьому приймаючи вказані додаткові пояснення позивача та враховуючи відносно невеликий пропуск строку відповідачем.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, зі змісту відзиву на позов вбачається заява про розгляд справи без участі представника.
Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив на позов, додаткові пояснення, дослідивши та проаналізувавши письмові докази та матеріали, суд встановив обставини та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до ст. 76-82, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають бути наділені такими характеристиками, як належність (містять інформацію щодо предмета доказування); допустимість (одержані без порушенням порядку, встановленого законом, і деякі обставини можуть бути підтверджені тільки певними засобами доказування); достовірність (дають можливість встановити дійсні обставини справи); достатність (у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом же встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що позивач у справі із відповідачем перебувають у відносинах Клієнта та Банку з 26.06.2019 року, часу підписання Заяви про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , який із змістом Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах ознайомлений, як ознайомлений і з дійсними Умовами та Правилами надання банківських послуг.
В рамках вказаного договору позивачем було подано до Банку кілька заяв:
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 20.06.2024 року відкрив поточний рахунок для здійснення господарської діяльності з кредитним лімітом;
Заява про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту до 200000,00 грн. за карткою/рахунком від 29.08.2024 року;
Заява про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101728293909931 від 07.10.2024 року отримав споживчий кредит 6000,00 грн.;
Заява про надання послуги «Розстрочка на витрати» № АВН0СW161227В8Е70 від 16.12.2024 року отримав споживчий кредит 27175,69 грн. 
Згідно вказаних заяв позивач отримав декілька кредитів з підписанням та погодженням всіх Правил та Умов кредитування та отриманням декількох платіжних карток.
Позивач посилається на те, що за його карткою/рахунком № НОМЕР_1 заборгованості немає, а є переплата, а тому необхідно визнати цей договір припиненим у зв`язку із його повним виконанням.
З такою позицією позивача суд погодитися не може.
Так відповідно до ЦК України підстави для припинення зобов`язання передбачені ст. 598-609 вказаного кодексу, зокрема ст. 599 - зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Позивач належним чином свої зобов`язання перед Банком не виконав, адже з виписки по картці № НОМЕР_2 ОСОБА_1 станом на 13.04.2026 року є заборгованість у розмірі 113736,22 грн. Кредитний ліміт 77000,00 грн. За період з 26.06.2019 року по 13.04.2026 року сума витрат по картці склала 812532,71 грн., а сума зарахувань – 698796,49 грн. Серед вказаної заборгованості є:
залишок заборгованості за тілом кредиту – 95708,02 грн.;
залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) – 5292,77 грн.;
залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість – 2834,53 грн.;
залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість – 9900,90 грн.
З цього суд робить висновок про те, що у зазначеному розрахунку немає комісії чи штрафних санкцій, які позивач просить списати, зобов`язавши відповідача здійснити відповідний перерахунок. Щодо процентів суд має зазначити, що це проценти за користування кредитними коштами, тобто за правомірне ними користування відповідно до укладеного договору, а не штрафні санкції.
Як на підставу списання процентів та інших обов`язкових платежів позивач посилається на ту обставину, що його батько ОСОБА_2 безвісті зник під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом України від збройної агресії з боку рф., що підтверджено наданими документами та не оспорюються відповідачем. Дану ситуацію позивач вважає форс-мажорною.
Посилання позивача на зникнення батька безвісти, як на форс-мажор, не є законною підставою для припинення виплат за його власним кредитом. Згідно з чинним законодавством України та сталою практикою Верховного Суду, обставини форс-мажору (непереборної сили) можуть звільнити боржника лише від відповідальності за прострочення (штрафів, пені), але не звільняють від обов`язку повернути тіло кредиту та сплатити нараховані відсотки. Крім того, форс-мажор має мати прямий причинно-наслідковий зв`язок із неможливістю виконання конкретного зобов`язання саме цим позичальником. Ст. 617 ЦК України чітко зазначає, що непереборна сила звільняє лише від відповідальності за порушення (тобто від неустойки). Основний обов`язок повернути гроші залишається. У даному випадку відсутній причинно-наслідковий зв`язок, оскільки кредит оформлено на позивача (сина), а не на батька. Трагічна подія з родичем, навіть під час виконання бойового завдання, є особистою і сімейною трагедією, але юридично вона не припиняє цивільно-правові зобов`язання іншої повнолітньої особи.
Позивач вказує на те, що у зв`язку із розшуком батька він витратив та продовжує витрачати багато коштів, проте ч.2 ст. 617 ЦК України прямо встановлює: відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком або непереборною силою.
Законодавство України (Закон № 2011-XII) надає кредитні пільги (списання відсотків та штрафів) самим військовослужбовцям, які захищають країну, або їхнім подружжям. Проте, повнолітні діти військовослужбовців (навіть зниклих безвісти) не отримують автоматичного права припиняти виплати за своїми власними кредитами.
Відповідно до ст. 525, 526, 617 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином; одностороння відмова від виконання договору не допускається; непереборна сила не анулює основне тіло боргу. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що сама по собі наявність воєнного стану чи пов`язаних із ним подій не звільняє автоматично від виконання грошових договорів без доведення прямого впливу на неможливість розрахунку. На підтвердження цього мають бути належні доказів, зокрема, позивач має довести не просто факт зникнення батька, а те, як саме ця подія фізично завадила йому внести кошти на банківський рахунок (що майже неможливо у випадку звичайного споживчого кредиту) і відповідач цього не довів.
Не зрозумілим для суду є посилання позивача на ст. 652 ЦК України. Так, дана стаття передбачає зміну або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин. Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Істотною обставиною позивач, також зазначає факт звиклості безвісті його батька, проте він не просить змінити умови договору або розірвати його, а просить визнати його припиненим, що унеможливлює застосувати цю норму в даному спорі.
Враховуючи викладене, а саме, констатувавши відсутність форс-мажорної ситуації, те, що позивач не спростував наявності заборгованості та неправильності її нарахування Банком, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо припинення кредитного договору та зобов`язання здійснення перерахунку.
Позивач, також, просить стягнути моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., обґрунтувавши її тим, що під час врегулювання заборгованості працівники Банку застосовували методи психологічного тиску та Банк порушив ЗУ № 2320-ІХ щодо етичної поведінки; його безпідставно звинуватили у шахрайстві та погрожували незаконним вилученням майна без рішення суду, що і задало йому глибоких душевних страждань у період пошуку батька. Всі погрози та образливі твердження, шантажування та маніпуляції зафіксовані скриншотами.
Суд дослідив вказані скриншоти та враховуючи загальні принципи договірних правовідносин, вважає, що вказана позовна вимога, також, не підлягає задоволенню.
Так, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання банківських послуг.
Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.
Правила ст. 1167 ЦК України регулюють позадоговірні (деліктні) відносини.
Відповідно до положень ст. 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.
Суд має зазначити, що дії Банку з нагадування про існування боргу не є передбаченими законом підставами для відшкодування моральної шкоди.
Позивач зазначає, що він виконав своє грошове зобов`язання у повному обсязі, сплативши всю суму заборгованості за кредитним договором, а суми відсотків та комісій мають бути списані через форс-мажорні та істотні обставини. Вважає, що протиправні та несправедливі дії Банку щодо нього пов`язані із порушенням власних умов та правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк» та продовженням переслідування останнього, а також вимаганням здійснити погашення заборгованості, яка ніби то існує у позивача перед відповідачем, спричинили йому моральні страждання у зв`язку з необхідністю повернення до умов нормального існування та життя, подолання виниклих у сукупності негативних наслідків і все це на тлі того, що його батько зник безвісті.
Як зазначалося вище, позивачем не доведено відсутності заборгованості за кредитним договором.
Суд відмовляє у стягненні моральної шкоди за нагадування банком про заборгованість, оскільки інформування про борг є правомірним виконанням укладеного кредитного договору. 
Самі по собі нагадування, дзвінки чи повідомлення не є протиправними діями, якщо банк не порушував закон через погрози, психологічний тиск чи розголошення даних третім особам, а позивач не надав доказів реальних душевних страждань. Нагадування про необхідність повернути кредит є законним правом кредитора, передбаченим умовами договору та нормами цивільного законодавства. Щоб виникло право на компенсацію за статтею 23 та статтею 1167 ЦК України, дії банку мають бути незаконними. Звичайні робочі звернення щодо погашення заборгованості такими не є. Позивач зобов`язаний довести факт заподіяння моральних страждань, погіршення здоров`я чи порушення звичного укладу життя, а не лише висловити своє суб`єктивне невдоволення. 
Суду відповідачем доведено, що на момент дзвінків чи повідомлень клієнта дійсно існувала прострочена заборгованість і нагадування Банком клієнту про заборгованість є невід`ємним правом сторони кредитора у зобов`язанні. Банк не використовував образливих слів, не погрожував та не телефонував у заборонений законом час. Позивач також не надав довідки про стресовий розлад, звернення до лікарів, придбання ліків або інші документальні підтвердження шкоди здоров`ю, спричиненої саме повідомленнями. Не надано чітких доказів того, що стрес виник саме через незаконні методи банку, а не через сам факт наявності боргу.
Таким чином у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Через звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позову та відмову у задоволенні позову, судові витрати з його сплати слід залишити за державою.
Керуючись ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-83, 92, 95,141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ст. 11, 16, 23, 525, 526, 599, 617, 627, 634 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд 

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання кредитного договору припиненим у зв`язку із його повним виконанням, зобов`язання здійснити повний перерахунок, списавши всі відсотки та комісії, а також про відшкодування моральної шкоди – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_3 .
Відповідач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», 49074, місто Дніпро, вул. Батумська, буд.11, код ЄДРПОУ 14360080, МФО 307770.
Повний текст рішення виготовлено 17.08.2026 року.

Суддя: | | С.  В.  Библів