Справа № 307/2851/26	

Провадження № 3/307/802/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року          м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №341377 від 10 липня 2026 року вбачається, що 10 липня 2026 року о 12 год. 30 хв. прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" на напрямку 293 прикордонного знаку в межах контрольованого прикордонного району (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 700 метрів від лінії державного кордону було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
На розгляд справи ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення на номер мобільного телефону зазначений у заяві на отримання електронних повісток від 10.07.2026 року та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з`явився. У заяві ОСОБА_1 від 10.07.2026 року просить розгляд справи проводити без його участі.
Розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.
З письмових пояснень інспектора прикордонної служби ОСОБА_2 від 10.07.2026 року вбачається, що 10.07.2026 року в період з 08 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. виконував наказ на охорону державного кордону України, перебуваючи у прикордонному наряді «Прикордонний патруль». Близько 12 год. 30 хв. року ним на напрямку 293 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Солотвино (територія Тячівського району) на відстані 700 метрів від лінії державного кордону в межах контрольованого прикордонного району поблизу залізничної станції був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, оскільки законних підстав для перетину державного кордону під час дії правового режиму восного стану в нього немає. Громадянин ОСОБА_1 в ході опитування повідомив, що прибув в прикордоння з метою відвідування родичів у Рахівському районі. Також ввів в оману прикордонний наряд, повідомивши, що проходить службу на відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону. Натомість під час перевірки документів, було виявлено, що особа проходить службу в НОМЕР_2 мобільному прикордонному загоні. В ході взаємодії з оперативним черговим НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону було встановлено, що військовослужбовець сержант ОСОБА_1 , 13.02.1999 р. призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_5 05.04.2022 року, перебуває в СЗЧ (з 15.10.2024 року (остання займана посада - інспектор прикордонної служби 2 категорії снайпер 2 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави 2 відділу прикордонної служби (тип С) п/ НОМЕР_3 прикордонної комендатури швидкого реагування (з місце дислокації АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону. Стосовно даного випадку ДБР у м. Черкаси розпочато кримінальне провадження N620241700400002297 від 01.11.2024 року за ч. 5 ст. 407 ККУ. Додатковими факторами, що вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є спрацювання декількох превентивних: потенційних та безсумнівних індикаторів загальнодержавного профілю ризиків З 2010 01 Д «Незаконне перетинання державного кордону діючими військовослужбовцями Сил оборони України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.12.2024 N/531-АГ.
Згідно довідки щодо проведення опитування 1-го громадянина України виявленого на ділянці впс " ІНФОРМАЦІЯ_6 " вбачається, що в ході проведення перевірочних заходів із ОСОБА_3 стало відомо, що останній являється уродженцем Закарпатської області, одружений, має доньку та є діючий в/сл ДПСУ ( НОМЕР_2 прикз) (перебуває в статусі СЗВЧ з 15.10.2024). Після залишення військової частини проживав у АДРЕСА_2 , де працював на приватному будівництві та на пилорамі. Відповідно до ПКМУ N57 «Правила перетинання державного кордону громадянами України» законних підстав для виїзду за кордон немає. У зв`язку із небажанням проходити військову службу, скрутним матеріальним становищем, а також з метою покращення умов проживання та подальшого працевлаштування, останній вирішив залишити територію України та потрапити на територію Європейського Союзу. В подальшому під час опитування було встановлено, що ОСОБА_3 самостійно вирішив здійснити спробу незаконного перетину державного кордону, у зв`язку з тим, що все своє життя проживав в прикордонні та обізнаний у місцях де можливо здійснити незаконний перетин. Надалі, ОСОБА_3 визначився із місцем незаконного перетину околицю н.п. Солотвино, напрямок прикордонного знаку (ділянка відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 »). Так, 09.07.2026 року вранці останній вирушив попутнім транспортним засобом до міста Київ, де прибувши здійснив пересадку на потяг «Київ-Солотвино» та продовжив рух до н.п. Солотвино з метою втілення задуманого в реальність, заздалегідь підготувавши легенду мети слідування - слідую у відпустку. Проте 10.07.2026 року, прибувши був виявлений на околиці до н.п. Солотвино співробітниками Держприкордонслужби України.
При цьому, ні з вказаного пояснення ні протоколу адміністративного правопорушення, а ні з довідки щодо проведення опитування не можливого встановити в який саме спосіб вказана особа здійснювала спробу незаконного перетину та взагалі чи мала місце така спроба.
Разом з тим, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.07.2026 року видно, що такий прибув до населеного пункту Солотвино о 10 год. 35 хв поїздом з міста Київ з метою відвідування сім`ї.
Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення працівника прикордонної служби ОСОБА_2 , слід констатувати, що з цих пояснень можливо встановити, що місцем виявленням, являється місце розміщення прикордонного наряду "Прикордонний патруль" в селищі Солотвино, в районі місця розташовання залізничного вокзалу. Саме ж по собі, викладене в протоколі обвинувачення існування у ОСОБА_1 наміру щодо незаконно перетнути кордону державного кордону, які не визначені у способі такого виїзду, не може свідчити про вчинення спроби перетину державного кордону затриманою особою.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №341377 від 10.07.2026 року та долучені до нього матеріали справи вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять. При цьому саме по собі бажання особи перетнути державний кордон поза пунктами пропуску при тому, що жодних дій для такого перетину цією особою не вчинено, не може свідчити про вчинення нею таких дій та свідчить лише про наявність у діях особи замаху на вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за, що положеннями КУпАП, не передбачена.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя  М.М. Бряник