ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.08.2026 | Справа № 910/3053/26 (910/8352/26)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко»
(ідентифікаційний код: 20390397) в особі розпорядника майна боржника арбітражної керуючої Козловської Діани Валеріївни
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел»
(ідентифікаційний код: 36705378)
про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів

У межах справи № 910/3053/26 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс»
(ідентифікаційний код: 38421401)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко»
(ідентифікаційний код: 20390397)
про банкрутство 

Суддя Омельченко Л.В. 
Без виклику (повідомлення) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» (ідентифікаційний код: 38421401) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ідентифікаційний код: 20390397) на стадії розпорядження майном боржника.
07.07.2026 розпорядник майна боржника арбітражна керуюча Козловська Д.В. звернулася до Господарського суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, у якій вона просила суд вжити заходи забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на грошові кошти як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що міститься на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, зокрема, на рахунках:
- НОМЕР_1 в АТ "КРЕДI АГРIКОЛЬ БАНК" МФО банку 300614, валюта рахунку 980;
- НОМЕР_2 в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" МФО 320984, валюта рахунку 980 ;
- НОМЕР_2 в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" МФО 320984, валюта рахунку 978 ;
- НОМЕР_5 в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" МФО 320984, валюта рахунку 980 ;
- НОМЕР_2 в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" МФО 320984, валюта рахунку 840 ;
- НОМЕР_7 в АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, валюта рахунку 840 ;
- НОМЕР_8 в АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, валюта рахунку 978 ;
- НОМЕР_9 в АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, валюта рахунку 980 ;
- НОМЕР_10 в АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, валюта рахунку 980 ;
- НОМЕР_11 в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" МФО 320984 валюта рахунку 980;
- в Філії ГОЛОВНОГО УПРАВЛIННЯ ПО АТ ОЩАД М.КИЇВ МФО 322669, валюта рахунку 980 ;
- НОМЕР_12 в Філії ГОЛОВНОГО УПРАВЛIННЯ ПО АТ ОЩАД М.КИЇВ МФО 322669;
- валюта рахунку 980, НОМЕР_2 в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" МФО 320984, валюта рахунку 826 ;
- НОМЕР_14 в АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, валюта рахунку 980 ;
- в АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, валюта рахунку 980 ;
- НОМЕР_2 в АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, валюта рахунку 643,
але не виключно, та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАРМАСЕЛ», або підлягають сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАРМАСЕЛ» і знаходяться на його рахунках або рахунках інших осіб в будь-яких банківських установах в межах ціни позову у розмірі 52 897 820,61 грн.
За результатами здійснення автоматизованого розподілу судової справи її було передано судді Омельченку Л.В. на розгляд у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко».
Ухвалою суду від 07.07.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» про забезпечення позову задоволено.
14.07.2026 розпорядник майна боржника арбітражна керуюча Козловська Д.В. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел», в якому просить суд:
- визнати недійсним з моменту укладання Договір № 2-МУ21 Про надання послуг від 30.12.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармасел»;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» 52 897 820,61 грн;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» всі понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виконання своїх повноважень, розпорядником майна боржника виявлено декілька фраудаторних правочинів, укладених Боржником, зокрема, одним із таких правочинів є договір № 2-МУ21 про надання послуг від 30 12.2021. Позивач стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко» фактично не отримувало від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» жодних послуг, у тому числі, послуг з просування на ринку товарів на території України (маркетингових послуг) за спірним Договором. При цьому, позивач зазначає, що правочин був вчинений боржником до відкриття провадження у справі, він не відповідає критерію розумності, та має всі ознаки фіктивного.
У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати вказаний правочин недійсним, а також стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 52 897 820,61 грн.
Ухвалою суду від 15.07.2026 прийнято до розгляду у межах справи № 910/3053/26 позовну заяву розпорядника майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» арбітражної керуючої Козловської Діани Валеріївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів та відкрито провадження у справі № 910/3053/26 (910/8352/26); справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
31.07.2026 від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду їх необґрунтованості та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
05.08.2026 від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
05.08.2026 від позивача розпорядника майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» арбітражної керуючої Козловської Діани Валеріївни надійшла відповідь на відзив.
11.08.2026 від розпорядника майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» арбітражної керуючої Козловської Діани Валеріївни надійшли заперечення проти клопотання про скасування заходів забезпечення позову. 
17.08.2026 від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких повідомлено про докази, які не можуть бути надані в встановлений строк, підтримано раніше заявлене клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про продовження строку для подання доказів. 
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» про здійснення розгляду справи з повідомленням сторін, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.
За приписами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Частиною 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:
- характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Так, суд звертає увагу відповідача, що за правилами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства позовні заяви у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження. Тобто, вбачається, що для зазначених категорій справ законодавець визначив спрощений порядок розгляду.
Спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користуватися правами, передбаченими ГПК України.
З урахуванням викладеного, зважаючи на приписи ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, взявши до уваги категорію та складність спору, обсяг та характер поданих доказів у справі, суд дійшов висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі суд не вимагають проведення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволенню не підлягає.
Розглянувши матеріали позовної заяви розпорядника майна боржника арбітражної керуючої Козловської Д.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» про визнання договору недійсним у межах справи № 910/3053/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ідентифікаційний код: 20390397), а також інші заяви сторін по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ТОВ «Ніко») як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармасел» (ТОВ «Фармасел») як виконавцем було укладено Договір № 2- МУ21 про надання послуг, згідно якого виконавець зобов`язався надати замовнику за плату послуги з просування на ринку товарів на території України. 
Окрім цього, сторони Договору узгодили такі умови:
Виконавець може надати Замовнику в рамках цього Договору наступні види послуг (п. 2.1):
З метою збільшення об`ємів продажів Виконавець здійснює просування на ринку України товарів Замовника шляхом розширення обізнаності спеціалістів цільових аудиторій про особливості та переваги товарів Замовника, для чого Виконавець здійснює: проведення презентаційних візитів серед цільових аудиторій лікарів та аптечних працівників в регіонах України з метою ознайомлення та розповсюдження інформації про особливості та переваги товарів Замовника серед визначеного кола осіб (п. п. 2.1.1);
- територією проведення маркетингових послуг є територія України (п. 1.2);
- Виконавець, отримавши Заявку на послугу, самостійно організовує її виконання та надає Замовнику звіти (у формі прийнятній для Замовника) щодо проведеної роботи (п. 2.2);
- підтвердженням надання та прийняття послуг за даним Договором є Акт приймання-передачі послуг за звітний період (у письмовій формі в двох екземплярах). В Акті сторони погоджують вартість послуг наданих у звітному періоді. В разі відсутності зауважень Замовника до звітів, результатів послуг, вартості наданих послуг, Замовник підписує Акт приймання-передачі та повертає один екземпляр підписаного Акту Виконавцю (п. 2.4.). До акту додаються: звіт про продаж, який містить дані про продаж товарів Замовника в кількісному вираженні та вартості товарів, дані про кількість проведених візитів по Україні в розрізі областей і ЛПЗ (п. 2.5);
- звітним періодом є календарний квартал (п. 2.8);
- сума цього Договору визначається як загальна вартість всіх послуг, що були надані протягом дії цього договору, відповідно до підписаних сторонами Актів виконаних послуг. Вартість послуг - це сплата за послуги, що фактично надані Виконавцем протягом дії Договору (п. 4.1);
- вартість послуг встановлюється Сторонами в Акті приймання-передачі послуг. Вартість послуг залежить від обсягу реалізації товарів Замовника, які просуває Виконавець. На підтвердження обсягу реалізації Замовник надає Виконавцю в останній день звітного періоду Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість послуг розраховується наступними чином (п. 4.2):
Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *20% +ПДВ 20% (для товару Замовника під назвою: ЕМЕТОН, розчин для ін`єкцій, 2 мг/мл, по 2 мл або 4 мл в ампулі, по 5 ампул у пачці з картону;
Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *20% +ПДВ 20% (для товару Замовника під назвою: ЛАЗОЛЕКС, розчин для ін`єкцій, 7,5 мг/мл, по 2 мл в ампулі, по 5 ампул у пачці з картону;
Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *30% +ПДВ 20% (для всіх інших товарів Замовника) (п. п. 4.2.1- 4.2.3.);
- Замовник оплачує вартість послуг на підставі підписаних сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг за звітний період, протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з дати підписання сторонами відповідного Акту (п. 4.3.);
- даний Договір набуває чинності з дати підписання і дійсний по 31 грудня 2022 року, а в частині завершення розрахунків - до повного їх виконання (п. 8.2.).
01.04.2022 між ТОВ «Ніко» як замовником та ТОВ «Фармасел» як виконавцем укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до умов якої (п. 1) сторони дійшли згоди внести зміни до п. 4.2. Договору та викласти його в наступній редакції: вартість послуг встановлюється Сторонами в Акті приймання-передачі послуг. Вартість послуг встановлюється Сторонами в Акті приймання-передачі послуг. Вартість послуг залежить від обсягу реалізації товарів Замовника, які просуває Виконавець. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику в останній день звітного періоду Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість послуг розраховується наступними чином:
4.2.1. Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *20% +ПДВ 20% (для товару Замовника під назвою: ЕМЕТОН, розчин для ін`єкцій, 2 мг/мл, по 2 мл або 4 мл в ампулі, по 5 ампул у пачці з картону.
4.2.2. Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *20% +ПДВ 20% (для товару Замовника під назвою: ЛАЗОЛЕКС, розчин для ін`єкцій, 7,5 мг/мл, по 2 мл в ампулі, по 5 ампул у пачці з картону.
4.2.3. Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *30% +ПДВ 20% (для всіх інших товарів Замовника). 
Починаючи з березня 2022 року вартість послуг для всіх товарів Замовника залежить від обсягу реалізації товарів Замовника, які просуває Виконавець, та складає 15%. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику в останній день звітного періоду Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість послуг розраховується наступними чином: Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *15% +ПДВ 20%.
Починаючи з квітня 2022 року вартість послуг для всіх товарів Замовника залежить від обсягу реалізації товарів Замовника, які просуває Виконавець, та складає 30%. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику в останній день звітного періоду Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість послуг розраховується наступними чином: Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *30% +ПДВ 20%.
26.12.2022 між ТОВ «Ніко» як замовником та ТОВ «Фармасел» як виконавцем укладено Додаткову угоду № 4/1 до Договору, відповідно до умов якої (п. 1) сторони дійшли згоди внести зміни до п. 4.2. Договору та викласти його в наступній редакції: вартість послуг встановлюється Сторонами в Акті приймання-передачі послуг. Вартість послуг встановлюється Сторонами в Акті приймання-передачі послуг. Вартість послуг залежить від обсягу реалізації товарів Замовника, які просуває Виконавець. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику в останній день звітного періоду Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість послуг розраховується наступними чином:
4.2.1. Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *20% +ПДВ 20% (для товару Замовника під назвою: ЕМЕТОН, розчин для ін`єкцій, 2 мг/мл, по 2 мл або 4 мл в ампулі, по 5 ампул у пачці з картону.
4.2.2. Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *20% +ПДВ 20% (для товару Замовника під назвою: ЛАЗОЛЕКС, розчин для ін`єкцій, 7,5 мг/мл, по 2 мл в ампулі, по 5 ампул у пачці з картону.
4.2.3. Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *30% +ПДВ 20% (для всіх інших товарів Замовника). 
Починаючи з березня 2022 року вартість послуг для всіх товарів Замовника залежить від обсягу реалізації товарів Замовника, які просуває Виконавець, та складає 15%. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику в останній день звітного періоду Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість послуг розраховується наступними чином: Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *15% +ПДВ 20%.
Починаючи з квітня 2022 року вартість послуг для всіх товарів Замовника залежить від обсягу реалізації товарів Замовника, які просуває Виконавець, та складає 30%. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику в останній день звітного періоду Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість послуг розраховується наступними чином: Сума вартості товару Замовника, без ПДВ *30% +ПДВ 20%.
4.2.4. За умови реалізації протягом 2022 року Товарів Замовника на суму, що перевищує 30 (тридцять) млн. грн 00 коп., Замовник оплачує Виконавцю додаткову винагороду за просування товару. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику не пізніше 30.06.2023 року Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Звітним періодом є календарний 2022 рік. Вартість додаткової винагороди розраховується наступним чином: сума вартості реалізованого товару Замовника за підсумками 2022 року, без ПДВ * 15%, + ПДВ 20%.
4.2.5. За умови реалізації протягом 2023 року Товарів Замовника на суму, що перевищує 30 (тридцять) млн. грн 00 коп., Замовник оплачує Виконавцю додаткову винагороду за просування товару. На підтвердження обсягу реалізації Виконавець надає Замовнику не пізніше 29.12.2023 року Звіт, в якому вказана номенклатура, кількість та сума вартості (без ПДВ) по кожній номенклатурі. Вартість додаткової винагороди розраховується наступним чином: сума вартості реалізованого товару Замовника за підсумками 2023 року, без ПДВ * 30%, + ПДВ 20%.
26.12.2023 між ТОВ «Ніко» як замовником та ТОВ «Фармасел» як виконавцем укладено Додаткову угоду № 5 до Договору, відповідно до умов якої (п. 1) сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1. Договору та викласти його в наступній редакції: В порядку та на умовах, визначених цим договором, Замовник доручає Виконавцеві, а Виконавець зобов`язується надати Замовнику за плату Послуги з просування на ринку товарів на території України, протягом 2023-2024 років. Крім того (п. 2), Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 5.8 Договору та викласти його в наступній редакції: даний Договір набуває чинності з дати підписання і дійсний по 31 грудня 2024 р., а в частині завершення розрахунків - до повного їх виконання. 
Станом на 30.12.2021 за ТОВ «Ніко» було зареєстровано та внесено до Державного реєстру лікарських засобів України лікарські засоби (медичні імунобіологічні препарати) згідно з переліком:
РЕВМАСТОП, розчин для ін`єкцій 10 мг/мл реєстраційне посвідчення № UA/12990/01/01 від 08.10.2018;
БУПІВАКАЇН, розчин для ін`єкцій 5 мг/мл-реєстраційне посвідчення № UA/13416/01/01 від 24 січня 2014;
БУПІВАКАЇН СПІНАЛ, розчин для ін`єкцій 5 мг/мл - реєстраційне посвідчення № UA/13417/01/01 від 24.01.2014;
ЕМЕТОН, розчин для ін`єкцій 2 мг/мл-реєстраційне посвідчення № UA/13447/01/01 від 10.02.2014;
ЛАЗОЛЕКС, розчин для ін`єкцій 7,5 мг/мл-реєстраційне посвідчення № UA/12750/01/01 від 06 червня 2018 року;
ПЕНТОКСИФІЛІН-Н (ВАЗИТРЕН), розчин для ін`єкцій 20 мг/мл-реєстраційне посвідчення № UA/14521/01/01 від 29.07.2015.
ТОВ «Ніко» у період з 21.02.2022 по 26.11.2024 перерахувало на користь ТОВ «Фармасел» грошові кошти у розмірі 52 897 820,61 грн за послуги з просування на ринку товарів на території України.
Позивач стверджує, що ТОВ «Ніко» фактично не отримувало від ТОВ «Фармасел» ніяких послуг, у тому числі послуг з просування на ринку товарів на території України (маркетингових послуг) за спірним Договором, оскільки у ТОВ «Ніко» була повністю відсутня будь-яка об`єктивна необхідність у просуванні товарів на ринку України чи проведенні маркетингових досліджень. Єдиним покупцем всієї продукції ТОВ «Ніко» впродовж 2022 - 2024 років було ТОВ «Фармасел», про що свідчать договір поставки № 487 від 01 серпня 2011 року, договір поставки № ОПТ-1-22 від 01 квітня 2022 року, реєстр податкових накладних, банківська виписка АТ «УКРГАЗБАНК» з особового рахунку ТОВ «Ніко», заяви свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Довідка керівника ТОВ «Ніко». 
Відповідно до заяв свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Ніко» послуг від ТОВ «Фармасел» за Договором з просування на ринку товарів ТОВ «Ніко» на території України фактично не приймало. Відповідно, і жодних звітів за Договором від ТОВ «Фармасел» про виконану роботу ТОВ «Ніко» не отримувало. Зокрема, не надавалися звіти про продаж товарів ТОВ «Ніко» із зазначенням кількісних показників та вартості реалізованої продукції, а також відомості щодо кількості проведених візитів на території України в розрізі областей та лікувально-профілактичних закладів. Єдиним покупцем всіх товарів (лікарських засобів) ТОВ «Ніко» був саме ТОВ «Фармасел», інших суб`єктів господарювання, яким би реалізовувалася продукція ТОВ «Ніко» не було. 
Також Позивач зазначає, що об`єми продажів ТОВ «Ніко» у період 01.01.2022 по 30.09.2024 не збільшилися, а навпаки суттєво зменшилися, про що свідчать відомості із Інформації про фінансові результати (Форма № 2-М) суб`єкта малого підприємства: 
- за 2022 рік (код рядку 2000 - чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за поточний рік, тис. грн - 38860,4; за попередній рік, тис. грн - 55821,2;
- за 2023 рік (код рядку 2000 - чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за поточний рік, тис. грн - 34551,5; за попередній рік, тис. грн - 38860,4;
- за 9 місяців 2024 року (код рядку 2000 - чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) станом на 30.09.2024, тис. грн - 23692,7; станом на 30.09.2023, тис. грн - 28325,2.
На момент укладання зазначеного правочину ТОВ «Ніко» мав невиконані зобов`язання у сумі 1 527 676,01 (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч шістсот сімдесят шість) доларів США 01 центів , з яких сума у розмірі 1 107 188,14 (один мільйон сто сім тисяч сто вісімдесят вісім) доларів США 14 центів - заборгованість за тілом кредиту, а сума у розмірі 420 487,87 доларів США (чотириста двадцять тисяч чотириста вісімдесят сім) доларів США 87 центів - заборгованість за відсотками, які виникли за кредитним договором № 21/25-КЛТ-13 від 18 лютого 2013 року, укладеним між Боржником та Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СОЮЗ», право вимоги належного виконання яких (зобов`язань) передано ініціюючому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС» згідно Договору про відступлення права вимоги № 15/05-ВПВ.2-19 від 15 травня 2019 року, строк сплати яких настав 17 лютого 2015 року. 
На дату виникнення спірних правовідносин (30.12.2021) ТОВ «Ніко» та ТОВ «Фармасел» знаходилися за однією юридичною адресою: 07850, Україна, Київська область, Бородянський р-н, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Карла Маркса, буд. 44б, про що свідчать Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських станом 30 грудня 2021 року. Керівник ТОВ «Ніко» ОСОБА_1. був одночасно Заступником з правових питань ТОВ «Фармасел», а керівник та бенефіціар ТОВ «Фармасел» ОСОБА_4 до 01.11.2017 був керівником ТОВ «Ніко» та його одним із його учасників, як і ОСОБА_3, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.10.2017.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (у редакції на час вчинення спірного правочину) суб`єкт господарювання- юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб`єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання.
Контроль вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб`єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб`єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб`єкта господарювання особами, які вже обіймають одну ч кілька із зазначених посад в іншому суб`єкті господарювання. Пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.
Оскільки єдиним покупцем всіх вироблених товарів (лікарських засобів) ТОВ «Ніко» з 2022 року є ТОВ «Фармасел», а отже визначає умови господарської діяльності Боржника, ТОВ «Фармасел» в силу Закону України «Про захист економічної конкуренції» здійснює контроль над боржником. 
Як свідчать заяви свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безпосередній вирішальний вплив на господарську діяльність ТОВ «Ніко», а також повний контроль за всіма без виключення аспектами господарської діяльності ТОВ «Ніко» здійснювався засновниками ТОВ «Фармасел» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який також є директором ТОВ «Фармасел». ТОВ «Фармасел» в особах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснювався повний контроль за рухом коштів на рахунках ТОВ «Ніко», розпорядження будь-яким майном ТОВ «Ніко», кадрові рішення та будь-які інші аспекти діяльності ТОВ «Ніко». Будь-які дії ТОВ «Ніко» здійснювало виключно за прямими вказівками засновників ТОВ «Фармасел»  ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . Рішення про необхідність в укладенні формального Договору № 2-МУ-21 від 30.12.2021 про надання послуг разом із додатковими угодами зі сторони ТОВ «Ніко» приймалася виключно одноособово ТОВ «Фармасел» в особах його засновників ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , який також є директором ТОВ «Фармасел». Рішення управлінського характеру про визначення розміру винагороди ТОВ «Фармасел» за виконання робіт за Договором, а також про продаж всіх товарів ТОВ «Ніко» на користь ТОВ «Фармасел» приймалися виключно ТОВ «Фармасел» в особах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 
Викладені обставини свідчать про створення перешкод у подальшому стягненні існуючої перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») та іншими кредиторами заборгованості; перерахування грошових коштів відбувалось від Боржника - ТОВ «Ніко» до ТОВ «Фармасел», яке здійснює контроль над Боржником. 
Отже, на переконання Позивача, до відкриття провадження у справі про банкрутство № 910/3053/26 боржником був вчинений фраудаторний правочин та має всі ознаки фіктивного: 
- перерахування грошових коштів - здійснене з метою штучного виведення ліквідного майна (грошових коштів) та ухилення від стягнення існуючої заборгованості перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») у сумі 1 527 676,01 (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч шістсот сімдесят шість) доларів США 01 центів, що супроводжувалося наступними обставинами:
- перерахування грошових коштів здійснювалось після настання строку виконання зобов`язання перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») (17 лютого 2015 року);
- ТОВ «Фармасел»), яка здійснювало контроль щодо ТОВ «Ніко» усвідомлювало ризик можливості стягнення заборгованості перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС»);
- перерахування грошових коштів здійснювалось на користь ТОВ «Фармасел», яке здійснювало контроль щодо ТОВ «Ніко»;
- спірний правочин не відповідає критерію розумності, який передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, тобто, не мало на меті добросовісне виконання Боржником зобов`язань перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») у сумі 1 527 676,01 (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч шістсот сімдесят шість) доларів США 01 центів та інших, а фактично було направлено на зменшення розміру активів (грошових коштів) ТОВ «Ніко» та уникнення виконання ним зобов`язань перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС»).
Крім цього, в цій ситуації наявна зловмисна домовленість між особами, які безпосередньо брали участь у вчиненні спірного правочину, діючи узгоджено з метою досягнення протиправного результату.
Також позивач зазначає, що загальні збори учасників (єдиного учасника) ТОВ «Ніко» не ухвалювали рішення про надання згоди на вчинення оскаржуваного правочину та/або не ухвалювали рішення про схвалення оскаржуваного правочину тощо, про що свідчить заява свідка.
З метою ефективного способу захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивач просить суд визнати недійсним з моменту укладання Договір № 2-МУ21 Про надання послуг від 30.12.2021 у поєднанні з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів у розмірі 52 897 820,61 грн. 
Не погоджуючись із зазначеними позовними вимогами відповідач - ТОВ «Фармасел» надало суду відзив, в якому зазначило, що ТОВ «Фармасел» правомірно отримало грошові кошти за Договором № 2-МУ21 про надання послуг від 30.12.2021, оскільки ТОВ «Фармасел» набувало право власності на товар ТОВ «Ніко» за Договорами поставки № 487 та № ОПТ-1-22 для подальшого продажу лікарням, аптечним закладам, організаторам публічних закупівель, які здійснюють продаж ліків кінцевому споживачу, відтак, така модель є стандартною і законною практикою для фармаринку України. 
Відповідач стверджує, що у ТОВ «Ніко» не було власної бази для збуту товару, промоційна активність ТОВ «Фармасел» мала системний, багатоканальний та документально підтверджений характер, оскільки його структура містила такі спеціалізовані підрозділи, як: відділ маркетингу та реклами, аналітичний відділ, відділ збуту, зовнішню службу, госпітальну групу та регіональні філії. 
Відповідач також зазначає, що Договір № 2-МУ21 про надання послуг від 30.12.2021 не є фраудаторним або фіктивним і не завдав шкоди кредиторам. Правочин вчинено в межах звичайної господарської діяльності, яка триває понад десятиліття, а його виконання було цілком реальним, тривалим та публічним. Договір № 2-МУ21 від 30.12.2021 у будь-якому разі був неодноразово схвалений Протоколом № 01/1124 від 01.11.2024. Відповідач просить подовжити встановлений строк для подання відзиву, а також додаткових доказів щонайменше до 31.08.2026.
Суд відхиляє клопотання про подовження строку для подання доказів через його безпідставність. Дії іншої сторони щодо подання додаткових матеріалів на цьому етапі, за умови повної укомплектованості справи доказами, спрямовані виключно на необґрунтоване затягування розгляду справи. Це суперечить завданням господарського судочинства та принципу розумних строків відповідно до статей 2 та 114 Господарського процесуального кодексу України.
У відповіді на відзив позивач звернув увагу суду на те, що ТОВ «Фармасел» у відзиві підтвердив, що власником всієї продукції ставало ТОВ «Ніко» за Договорами поставок лікарських засобів № 487 від 01.08.2011 та № ОПТ-1-22 від 01.04.2022. Відтак, вся активність спеціалізованих маркетингових підрозділів відповідача стосовно просування товарів на ринку України стосувалася виключно його власного товару, який він купив у ТОВ «Ніко». З огляду на це, виходячи зі змісту статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що належить йому, та нести всі ризики, пов`язані з його комерційною реалізацією. Отже, з моменту набуття власності на товар ТОВ «Ніко» весь тягар утримання виробленого ТОВ «Ніко» товару переходить до ТОВ «Фармасел». Саме тому будь-які сторонні маркетингові послуги фактично не надавалися, оскільки у самого ТОВ «Ніко» не було в наявності відповідного товару, а отже, не було й об`єкта для просування.
Також позивач зазначає, що у розумінні сталої правової позиції Верховної Суду щодо реальності господарських операцій, свідчать про повну відсутність розумної ділової мети (економічного ефекту) Договору № 2-МУ21 про надання послуг від 30.12.2021. Цей Договір укладався виключно задля безпідставного виведення грошових коштів ТОВ «Ніко».
Також позивач замовив проведення почеркознавчої експертизи, за результатами якої отримано висновок експерта № 758/07.2026 від 16.07.2026, який долучений до матеріалів справи, про те, що підпис Голови зборів учасників ТОВ «Ніко» ОСОБА_5 , зображення якого міститься у рядку «Голова зборів ОСОБА_5 » у технічній копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ніко» № 01/1124 від 01.11.2024, виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 . До матеріалів справи також долучена інформація Державної прикордонної служби України, що підтверджує, що учасник ТОВ «Ніко» виїхав з території України 17.10.2024 та в`їхав лише 05.11.2024, отже участі у загальних зборах учасників, які проходили 01.11.2024 за місцем знаходження товариства у смт. Клавдієво-Тарасове Київської області, фізично приймати не міг та, відповідно, 01.11.2024 протокол не підписував та не оформлював. 
Відповідач, у свою чергу, не погодившись з доводами позивача, направив суду заперечення, в яких вказав, що вартість послуг за Договором № 2-МУ21 про надання послуг від 30.12.2021 не була завищена, просування товару, право власності на який перейшло до ТОВ «Фармасел», є нормальною ринковою моделлю, а не штучною конструкцією, ознак фраудаторності Договір № 2-МУ21 про надання послуг від 30.12.2021 не містить, оскільки він виконувався оплатно, підстава про значний правочин без згоди загальних зборів не підтверджена. Зважаючи на це, відповідач уважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Так, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.
Зокрема, відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, містяться у статті 203 ЦК України, згідно положень якої:
- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;
- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;
- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;
- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;
- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;
- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
У той же час, провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування:
1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів;
2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб;
3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.
Незважаючи на наявну заборгованість та зобов`язання перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») у сумі 1 527 676,01 (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч шістсот сімдесят шість) доларів США 01 центів, що слугувало підставою відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ніко», ТОВ «Ніко» та ТОВ «Фармасел» 30.12.2021 було укладено Договір № 2-МУ21 про надання послуг. 
Верховний Суд у своїх висновках щодо визнання правочинів фраудаторними неодноразово наголошував, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. (Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у ТОВ «Ніко» була повністю відсутня будь-яка об`єктивна необхідність у просуванні товарів на ринку України чи проведенні маркетингових досліджень, оскільки весь товар (продукція) придбавався ТОВ «Фармасел», про що останнє не заперечує та визнає у відзиві на позовну заяву. 
Виходячи з умов спірного договору, його мета полягала в розширенні ринків збуту ТОВ «Ніко» та пошуку нових покупців продукції ТОВ «Ніко». Тобто, умови договору передбачали стимулювання попиту серед сторонніх споживачів товарів ТОВ «Ніко». Кінцевим результатом таких заходів має ставати безпосереднє збільшення об`ємів продажів ТОВ «Ніко» та кола покупців продукції ТОВ «Ніко». Проте, єдиним покупцем всієї продукції ТОВ «Ніко» впродовж 2022 - 2024 років був ТОВ «Фармасел». З урахуванням цих обставин, замовлення маркетингових послуг у єдиного покупця містить очевидне логічне протиріччя, оскільки ТОВ «Фармасел» одночасно поєднує в собі дві взаємовиключні ролі, а саме: роль виконавця з розширення ринку збуту товарів ТОВ «Ніко» та роль єдиного покупця усього обсягу продукції ТОВ «Ніко». Така модель правовідносин доводить, що маркетингові послуги не могли бути спрямовані на отримання економічного ефекту для ТОВ «Ніко», а договір укладався виключно для виведення грошових коштів ТОВ «Ніко» і створення видимості договору, що свідчить про зловмисну домовленість між сторонами договору. Означене повністю спростовує наявність ділової мети договору, яка полягала в розширенні ринків збуту товарів ТОВ «Ніко».
ТОВ «Ніко» фактично не приймало та не могло прийняти такі послуги через їхню повну відсутність, про підтверджується заявами свідків ОСОБА_1 , який був в цей період директором ТОВ «Ніко» та ОСОБА_2, який працював одночасно юрискосультом в ТОВ «Фармасел» і в ТОВ «Ніко». Також не складалося жодних звітів за договором від ТОВ Фармасел» про виконану роботу, а ТОВ «Ніко» їх не отримувало. Зокрема, не надавалися звіти про продаж товарів ТОВ «Ніко» із зазначенням кількісних показників та вартості реалізованої продукції, а також відомості щодо кількості проведених візитів на території України в розрізі областей та лікувально-профілактичних закладів. Неможливо здійснювати послуги з «просування товару на ринку», якщо ринок обмежений виключно самим ТОВ «Фармасел», який одночасно являє собою виконавця зобов`язань за Договором з просування на ринку товарів ТОВ «Ніко» на території України.
Судом встановлено, що загалом за період дії договору, а саме з 30 грудня 2021 року по 31 грудня 2024 року, ТОВ «Ніко» сплатило на користь ТОВ «Фармасел» 52 897 820,61 (п`ятдесят два мільйони вісімсот дев`яносто сім тисяч вісімсот двадцять) гривень 61 копійок з призначенням платежу: «Оплата послуг з просування на ринку товарів на території України згд. дог. № 2-МУ 21 від 30.12.2021», які фактично не просувалися. Об`єми продажів ТОВ «Ніко» у період 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року не збільшилися, а навпаки суттєво зменшилися, про що свідчать фінансові результати (Форма № 2-М) суб`єкта малого підприємства: 
за 2022 рік (код рядку 2000 - чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за поточний рік, тис. грн - 38860,4; за попередній рік, тис. грн - 55821,2;
за 2023 рік (код рядку 2000 - чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за поточний рік, тис. грн - 34551,5; за попередній рік, тис. грн - 38860,4;
за 9 місяців 2024 року (код рядку 2000 - чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) станом на 30.09.2024, тис. грн - 23692,7; станом на 30.09.2023, тис. грн - 28325,2.
Постановою Касаційного адміністративного суду ВС від 21 травня 2021 року у справі № 813/2144/16 визначено маркетингові послуги як діяльність, яка спрямована на отримання реального економічного ефекту для замовника. Суд встановив, що витрати на маркетинг є обґрунтованими лише за наявності ділової мети, а формальні акти без деталізованих звітів про дослідження ринку не підтверджують реальність операцій. Верховний Суд визначає, що маркетингові витрати мають бути пропорційними та мати безпосередній зв`язок із отриманням додаткової економічної вигоди замовником.
Проте, умови оплати за Договором між ТОВ «Ніко» та ТОВ «Фармасел» були штучно сформовані всупереч ринковим стандартам. Винагорода ТОВ «Фамасел» безпідставно нараховувалася не з чистого приросту продаж товарів ТОВ «Ніко» (різниці), а вираховувалася як відсоток від загального обсягу продажів товарів ТОВ «Ніко», які як вже зазначалось неодноразово сам ТОВ «Фармасел» і купував. Фінансово-господарська звітність свідчить, що за період дії договору обсяги реалізації продукції ТОВ «Ніко» стрімко зменшувалися. Попри фактичне погіршення показників збуту, ТОВ «Ніко» виплачував ТОВ «Фармасел» за договором за неіснуючі послуги значні суми коштів.
Викладені обставини свідчать про створення Боржником перешкод у подальшому стягненні існуючої перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») та іншими кредиторами заборгованості; перерахування грошових коштів відбувалось від Боржника до ТОВ «Фармасел», яке здійснює контроль над Боржником. 
Отже, до відкриття провадження у справі про банкрутство № 910/3053/26 боржником був вчинений фраудаторний правочин та має всі ознаки фіктивного: 
- перерахування грошових коштів - здійснене з метою штучного виведення ліквідного майна (грошових коштів) та ухилення від стягнення існуючої заборгованості перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») у сумі 1 527 676,01 (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч шістсот сімдесят шість) доларів США 01 центів, що супроводжувалося наступними обставинами:
- перерахування грошових коштів здійснювалось після настання строку виконання зобов`язання перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС»);
- ТОВ «Фармасел»), яке здійснювало контроль щодо ТОВ «Ніко» усвідомлювало ризик можливості стягнення заборгованості перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС»);
- перерахування грошових коштів здійснювалось на користь ТОВ «ФАРМАСЕЛ», яке здійснювало контроль щодо ТОВ «Ніко»;
- спірний правочин не відповідає критерію розумності, який передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, тобто, не мало на меті добросовісне виконання Боржником зобов`язань перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС») у сумі у сумі 1 527 676,01 (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч шістсот сімдесят шість) доларів США 01 центів та інших, а фактично було направлено на зменшення розміру активів (грошових коштів) ТОВ «Ніко» та уникнення виконання ним зобов`язань перед АТ «КБ «СОЮЗ» (Товариством з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС»). 
Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 2 ст. 98 ЦК України рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.
Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). 
Якщо замість кількох правочинів товариство могло вчинити один значний правочин, то кожен із таких правочинів вважається значним (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).
Згідно з п. 3 глави «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» протягом року з дня набрання чинності цим Законом (17.06.2018) положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.
Отже, положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, які не узгоджуються з нормами Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», однак станом на день набрання чинності цим Законом (17.06.2018) відповідають положенням Закону України «Про господарські товариства», вважаються чинними (законними) і такими, що підлягають застосуванню учасниками такого товариства протягом року (з 17.06.2018 до 17.06.2019).
Тобто законодавцем було фактично відстрочено до 17.06.2019 необхідність використання уповноваженими особами товариства з обмеженою відповідальністю положень Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», зокрема частини другої статті 44 цього Закону, за умови, що положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю в частині порядку укладення представником товариства правочинів від імені такої юридичної особи станом на 17.06.2018 відповідали положенням Закону України «Про господарські товариства».
Отже, пряма вказівка у Законі України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» про тимчасову чинність положень статутів товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, які не відповідають цьому Закону, підтверджує правомірність (законність) дій уповноважених осіб товариства, вчинених на підставі статутних положень протягом визначеного річного строку, незалежно від нововведень цього Закону (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.11.2020 у справі № 905/173/20, від 11.04.2023 у справі № 916/4112/21, від 18.02.2021 у справі № 910/15809/19, від 11.09.2019 у справі № 922/3010/18).
Спірний правочин був укладений 30.12.2021, тобто після 17.06.2019, а положення статуту ТОВ «Ніко» в частині особливого порядку надання згоди директору на укладання значних правочинів не були приведені відповідно до закону та прямо суперечать йому. З огляду на це положення ч. 2 ст. 44 підлягають застосуванню до спірних правовідносин. 
Фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства (статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ). 
Статтями 11, 13, 14 вказаного Закону передбачено, що підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Підприємства зобов`язані подавати фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам державної влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства. Фінансова звітність підприємств не становить комерційної таємниці, не є кондиційною інформацією та не належить до інформації з обмеженим доступом, крім випадків, передбачених законом. Підприємства зобов`язані надавати копії фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності за запитом юридичних та фізичних осіб у порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Отже, фінансова звітність господарського товариства є доступною для ознайомлення зацікавленою стороною і на запит такої особи має бути надана товариством.
Відповідно до ч.3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
На сьогодні звичайним елементом ділового обороту є проведення перевірки предмета угоди з виявленням потенційних ризиків - due diligence. Ця процедура може здійснюватися за широким спектром критеріїв (general due diligence) або ж включати лише окремі з них, наприклад, юридичні аспекти діяльності контрагента (legal due diligence), його фінансовий стан (financial due diligence) тощо. У межах due diligence здійснюється експертиза угоди на відповідність законодавству, установчим документам та іншим локальним актам сторін, формується комплексне уявлення про її предмет.
Досліджуючи питання перевищення виконавчим органом боржника своєї компетенції, важливим є питання загальної вартості спірного правочину та співставити її з даними останньої річної звітності Боржника. 
Згідно з фінансовою звітністю (баланс за формою № 1) ТОВ «НІКО» станом на 31 грудня 2020 року вартість активів становила 183 389 тис. гривень, вартість зобов`язань становила 197 446 тис. гривень (поточних - 122216 тис. гривень, довгострокових 75230 тис. гривень), власний капітал мінус 14 057 тис. гривень, тобто вартість майна (чистих активів) боржника становила 14057 тис. гривень, тому укладений правочин перевищує відповідний розмір задля визначення його як значного, тобто такого, що перевищує 50% вартості чистих активів за даними останньої річної фінансової звітності та потребував згоди загальних зборів учасників ТОВ «Ніко». 
Отже, оскаржуваний правочин також укладено з порушенням ч. 2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
За змістом ч. 1 ст. 46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» значний правочин, правочин, щодо якого є заінтересованість, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки акціонерного товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення. Подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки акціонерного товариства з моменту вчинення цього правочину.
Отже, якщо для укладення правочину необхідна згода загальних зборів товариства, то така ж згода потрібна і для схвалення правочину.
Інші способи (форми) схвалення не можуть розглядатися як належні у розумінні ч. 1 ст. ст. 46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». 
Загальні збори учасників (єдиного учасника) ТОВ «Ніко» не ухвалювали рішення про надання згоди на вчинення оскаржуваного правочину та/або не ухвалювали рішення про схвалення оскаржуваного правочину тощо, про що свідчить матеріали справи.
Висновком експерта № 758/07.2026 від 16.07.2026, який долучений до матеріалів справи, про те, що підпис Голови зборів учасників ТОВ «Ніко» ОСОБА_5 , зображення якого міститься у рядку «Голова зборів ОСОБА_5 » у технічній копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ніко» №01/1124 від 01.11.2024, виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 . До матеріалів справи також долучено інформацію Державної прикордонної служби України, яка підтверджує, що учасник ТОВ «Ніко» виїхав з території України 17.10.2024 року та в`їхав лише 05.11.2024, отже участі у загальних зборах учасників, які проходили 01.11.2024 за місцем знаходження товариства у смт. Клавдієво-Тарасове Київської області фізично приймати не міг, та відповідно 01.11.2024 відповідний протокол не підписував та не оформлював.Отже, копія протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ніко» № 01/1124 від 01.11.2024, яка надана відповідачем, з урахуванням вищенаведеного, судом відхиляється. 
Верховний Суд неодноразово зазначав, що інститут визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливого справедливого задоволення вимог кредиторів.
Водночас однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Частиною 3 статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.
Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.
Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам.
Подібні за змістом висновки, зокрема, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20.
Отже, з наведеного слідує, що оспорюваний договір № 2-МУ21 про надання послуг укладений боржником з метою уникнення виконання договору та зобов`язань зі сплати боргу шляхом виведення свого майна (грошових коштів), тобто є фраудаторним.
Обставини, які стали підставою для визнання спірного правочину недійсним, свідчать, що активи (грошові кошти) вибули із володіння та користування боржника без його волі, а внаслідок дій осіб, які здійснювали контроль за діяльності боржника з боку ТОВ «Фармасел». 
Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).
Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц та пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).
Поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії»).
Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі»).
У рішенні від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» ЄСПЛ зазначив, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що ТОВ «Ніко» 30.12.2021 укладено Договір № 2-МУ21 про надання послуг у період наявного у нього непогашеного грошового зобов`язання перед кредиторами, внаслідок чого боржник перестав бути платоспроможним, суд дійшов висновку, що доводи позивача відносно того, що цей правочин є фраудаторним та таким, що вчинений боржником на шкоду кредиторам, є обґрунтованими, а перераховані грошові кошти стягненню на користь Боржника. 
Відтак, позовні вимоги розпорядника майна ТОВ «Ніко» арбітражної керуючої Козловської Діани Валеріївни знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Дослідивши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» про скасування заходів забезпечення позову, суд уважає його необґрунтованим, оскільки відповідачем не доведено, що у застосуванні заходів забезпечення позову у справі № 910/3053/26 (910/8352/26) відпала потреба, тому суд не вбачає правових підстав для скасування вжитих судом ухвалою від 07.07.2026 заходів забезпечення позову.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).
Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення формулювання рішень.
Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Враховуючи приписи частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства та ст. ст. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ідентифікаційний код: 20390397) в особі розпорядника майна боржника арбітражної керуючої Козловської Діани Валеріївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» (ідентифікаційний код: 36705378) про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів - задовольнити. 
2. Визнати недійсним з моменту його укладання Договір № 2-МУ21 про надання послуг від 30.12.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ідентифікаційний код: 20390397) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармасел» (ідентифікаційний код: 36705378).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» (ідентифікаційний код: 36705378, адреса: 07408, Київська область, село Квітневе, вулиця Прорізна, будинок 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ідентифікаційний код: 20390397, адреса: 03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 34) грошові кошти в сумі 52 897 820,61 грн.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» (ідентифікаційний код: 36705378, адреса: 07408, Київська область, село Квітневе, вулиця Прорізна, будинок 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ідентифікаційний код: 20390397, адреса: 03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 34) судовий збір у розмірі 2 662, 50 грн.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» (ідентифікаційний код: 36705378, адреса: 07408, Київська область, село Квітневе, вулиця Прорізна, будинок 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко» (ідентифікаційний код: 20390397, адреса: 03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 34)  судовий збір у розмірі 634 775, 00 грн. 
6. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармасел» (ідентифікаційний код: 36705378) про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.
Повне рішення складено 27.08.2026.

Суддя Л.В. Омельченко