КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року м. Київ № 640/4569/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Кєва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд:
визнати протиправними дії ГУ ДПС у м. Києві, які полягають в нарахуванні єдиного соціального внеску як особі, що провадить незалежну професійну діяльність, штрафних санкцій та пені;
зобов`язати в подальшому нараховувати єдиний внесок тільки як фізичній особі- підприємцю ІІІ групи єдиного податку та не нараховувати, як особі, що провадить незалежну професійну діяльність.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідач безпідставно вважає, що за позивачем обліковується недоплата, проте, позивач наполягає на подвійному нарахуванні єдиного соціального внеску особі, як за діяльність фізичної особи-підприємця, так і за здійснення незалежної професійної діяльності (адвоката) за одним і тим самим КВЕД.
Ухвалою Окружного адміністративного суду у місті Києві від 20.03.2019 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву, представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошує на тому, що згідно даних АІС «Податковий блок», ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, як фізична особа-підприємець з 07.11.2013, а також, як самозайнята особа адвокат з 27.12.2013. Згідно вимог чинного законодавства України, станом на 12.04.2019, в інтегрованій картці платника за технологічним кодом 71040000, код територіального органу ДПІ 2653, за 2017 рік нараховано розрахункову суму єдиного внеску в розмірі 8448,00 грн, як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність. За 2018 рік автоматично проведено щоквартальні нарахування єдиного, як фізичній особі-підприємцю та фізичній особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, на загальну суму 19657,44 грн, в т.ч. за І кв. 2018 - 491436 грн, за 2 кв. 2018 - 4914,36 грн, за 3 кв. 2018 - 4914,36 грн та за 4 кв. 2018 - 4914,36 грн, які підлягають сплаті на загальних підставах.
На відзив на позовну заяву позивачем до суду було подано відповідь, в якій наголошено на тому, що відповідач зазначає про те, що оскільки позивач перебуває на обліку окремо, як фізична-особа підприємець та самозайнята особа адвокат, має окремо сплачувати єдиний соціальний внесок, як фізична особа підприємець та самозайнята особа адвокат. Проте, зазначене суперечить діючому законодавству та меті сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. В даному випадку, позивач вважає, що відсутні підстави вважати її підприємницьку діяльність відмінною від незалежної професійної діяльності, а тому відповідач не мав підстав окремо зареєструвати її в якості особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.
15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».
Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. 
Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 прийнято адміністративну справу до провадження, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , з 18.12.2013 перебуває на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві, як фізична особа-підприємець з видом основної діяльності: "діяльність у сфері права" відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.04.2015 по теперішній час. Крім того, позивач є адвокатом згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5444 за рішенням Київської міської КДКА від 07.11.2013 № 13.
Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 27.12.2013 № 1326530700629, позивач перебуває на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві, як фізична особа-підприємець з ознакою незалежною професійною діяльністю з одного і того ж виду діяльності за КВЕД - адвокат.
24.09.2018 Головне управління Державної фіскальної служби України в м. Києві листом на електронну пошту позивача повідомило про те, що за нею обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим, було подано заяву щодо коригування нарахувань єдиного соціального внеску, оскільки, на переконання позивача, нею було вчасно та в повному обсязі сплачено єдиний соціальний внесок. 
20.11.2018 позивачем було отримано лист від Головного управління ДФС України в м. Києві з вих. № 26-15-13-03-10 від 31.10.2018 на заяву від 02.10.2018 № б/н, за змістом якого, позивач зобов`язана сплачувати єдиний внесок окремо за кожен вид доходу, отриманого, як від здійснення незалежної професійної діяльності-адвоката та, як фізична особа-підприємець.
Разом з тим, ГУ ДФС у м. Києві листом за вих. № 26-15-13-13-10 від 11.12.2018 на заяву від 23.11.2018 повідомило про те, що згідно даних електронної бази ІС "Інформаційний блок" в інтегрованій картці платника, станом на 10.12.2018 по коду платежу 71040000 (для фізичних осіб підприємців, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковується заборгованість у розмірі 15575,25 грн та нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску та пеня. 
Позивач вважає, що дії Головного Управління ДПС у м. Києві є незаконними, що зумовило на звернення до суду з даним позовом. 
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно з п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Також, п. п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цьогоКодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Так, у даному випадку, позивач є фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску, в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно положень ч. 4 п. 6.7 Розділу 6 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність. така фізична особа обліковується У контролюючих органах, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).
При цьому, Закон № 2464 не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.
Водночас, чинне законодавство України не передбачає можливості взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою, шляхом установлення ознаки незалежної професійної діяльності.
Визначення спеціального «змішаного» правового статусу на рівні підзаконного нормативного-правового акта (Порядку № 435) з огляду на невідповідність положенням Закону № 2464 є неправомірним, а тому не повинно братися до уваги в контексті правозастосовної діяльності.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).
За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України»).
У цій справі, спірним є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.
Суд вважає, що фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом № 2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
При цьому, аналіз п. 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.
До того ж, як передбачено у п. 4 розділу VI Порядку № 1162, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».
Отже, суд вважає, що дії відповідача щодо самостійного встановлення позивачу, як фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності до ІКП 71040000 не узгоджуються з нормами Порядку № 1162, якими визначено процедуру взяття на облік платників єдиного внеску. Посилання на п. 4 розділу VI Порядку № 1162, як на обґрунтування правомірності дій контролюючого органу щодо самостійного встановлення позивачеві ознаки незалежної професійної діяльності, є недоречним, позаяк закріплене цим пунктом право контролюючого органу брати на облік як платника єдиного внеску особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку, може бути реалізоване виключно в разі подання цією особою відповідної заяви.
Крім того, системний аналіз норм Закону № 2464 та Положення № 10-1 свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом № 2464, як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Тож, особа, яка зареєстрована як ФОП та одночасно здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатську), не є двома різними суб`єктами господарювання. Вона є однією фізичною особою. Якщо вид діяльності ФОП на спрощеній системі та незалежної професійної діяльності адвоката є тотожними (сфера права), то сплата ЄСВ у статусі ФОП звільняє особу від обов`язку сплачувати ЄСВ повторно, як за незалежну професійну діяльність. 
Суд наголошує на тому, що метою сплати ЄСВ, є забезпечення соціального страхування особи. Оскільки позивач уже сплачував мінімальний (або фактичний) розмір ЄСВ, як ФОП, його соціальні права повністю забезпечені. Повторна сплата є безпідставним стягненням коштів.
Отже, ОСОБА_1 , перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинна перебувати на податковому обліку, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме, як фізична особа-підприємець 3-ї групи єдиного податку за головним видом діяльності КВЕД 69.10, а тому, нарахування Головним Управлінням ДФС у м. Києві заборгованості щодо сплати єдиного соціального внеску додатково, як адвокату - особі, що провадить незалежну професійну діяльність, додатково нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску та пеня, суперечить законодавству щодо сплати єдиного соціального внеску, є протиправною.
Суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій ГУ ДПС у м. Києві, які полягають в нарахуванні позивачу єдиного соціального внеску, як особі, що провадить незалежну професійну діяльність, штрафних санкцій та пені, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, щодо позовних вимог про зобов`язання в подальшому нараховувати єдиний внесок тільки, як фізичній особі - підприємцю ІІІ групи єдиного податку та не нараховувати, як особі, що провадить незалежну професійну діяльність, суд вважає, що такі задоволенню не підлягають, адже заявлені на майбутнє, при цьому, що завданням адміністративного судочинства, згідно зі ст. 2 КАС України, є захист порушених прав, свобод та інтересів. Суд не може розглядати гіпотетичні або можливі порушення, які ще не відбулися.
Щодо вимог про протиправність дій ГУ ДПС у м. Києві, які полягають в нарахуванні штрафних санкцій та пені, то такі, на переконання суду, також не підлягають задоволенню, позаяк, суми до виплат (недоїмка/штраф/пеня) реалізуються у рішеннях контролюючого органу, зокрема, податковому повідомленні-рішенні/вимозі, які не є предметом розгляду даного спору, тому надання оцінки судом неправомірності нарахування штрафних санкцій та пені, є виходом за межі заявлених позовних вимог. При цьому, ухвалою суду від 06.05.2020 було повернуто заяви про уточнення позовних вимог від 12.06.2019, 28.10.2019 та 05.05.2020 без розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. 
Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,  
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ГУ ДПС у м. Києві, які полягають в нарахуванні ОСОБА_1 єдиного соціального внеску, як особі, що провадить незалежну професійну діяльність.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.