Справа №461/9783/25
Провадження №3/461/50/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року           м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., за участю секретаря судового засідання Радченко В.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, - 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Україна, військовослужбовця,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.12.2025 року о 21 год. 33 хв. за адресою: м Львів, перехрестя вулиць Городоцька-Лепкого, керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням Alcotest Drager - 6820, прилад ARHK - 0049, що підтверджується тестом 2058. Результат позитивний - 1,98 % проміле алкоголю. 
07.01.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Судом направлено судову повістку за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , однак відповідно до відомостей АТ «Укрпошта» поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
16.02.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився. Судова повістка, направлена за місцем його проживання, повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».
16.03.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, яка повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
13.04.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Судова повістка, направлена за місцем його проживання, повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».
05.05.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, до якого долучив документи, що підтверджують проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 . Подання зазначеного клопотання свідчить про його обізнаність щодо розгляду справи, а також про наявність можливості реалізовувати свої процесуальні права, зокрема надавати пояснення, заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою захисника.
12.05.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, чим підтвердив свою обізнаність щодо розгляду справи.
10.06.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, що також підтверджує його обізнаність про розгляд справи.
Цього ж дня, 10.06.2026 року, на виконання зазначеного клопотання судом на адресу місця проживання ОСОБА_1 направлено копії матеріалів справи та диск із відеозаписом.
23.06.2026 року судом повторно направлено матеріали справи для ознайомлення ОСОБА_1 за місцем його проживання, а також через Генеральний штаб Збройних Сил України та військову частину НОМЕР_2 для вручення останньому. Крім того, копії матеріалів справи двічі направлено на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
24.06.2026 року судом направлено запит до Міністерства оборони України щодо повідомлення адреси військової частини НОМЕР_2 або іншої адреси, за якою можливо здійснювати вручення судових повісток та інших процесуальних документів ОСОБА_1 
06.07.2026 року до суду надійшла відповідь військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якої матеріали справи були вручені ОСОБА_1 для ознайомлення, а також повідомлено офіційну адресу електронної пошти військової частини для листування.
16.07.2026 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, яка повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом направлення повідомлення на його адресу електронної пошти, доставлення якого підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 25.06.2026 року о 12 год. 55 хв. 13 сек.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 16.07.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, оскільки КУпАП не передбачає можливості зупинення провадження з підстав проходження особою військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюється за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. відмова в зупиненні.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. відмова в зупиненні.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право користуватися правовою допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права. Отже, навіть у разі неможливості особистої участі у судовому засіданні особа не позбавлена права забезпечити представництво своїх інтересів через захисника, який може брати участь у судових засіданнях, подавати докази, пояснення, заперечення та реалізовувати інші процесуальні права сторони захисту. відмова в зупиненні.
Суд звертає увагу, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не належить до категорії справ, у яких присутність такої особи є безумовно обов`язковою для можливості розгляду справи по суті. Також суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, а також брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, та те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, беручи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, суд вважає, за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КупАП).
Суд також враховує, що ОСОБА_1 був обізнаний про перебування справи у провадженні суду, неодноразово звертався до суду з клопотаннями, отримував матеріали справи для ознайомлення та мав реальну можливість реалізувати свої процесуальні права, зокрема надати письмові пояснення, забезпечити участь захисника або взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проте такими процесуальними правами він не скористався, а подальше відкладення розгляду справи призвело б до її безпідставного затягування та суперечило б принципу розумності строків судового розгляду.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
П.1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У п.1.9ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до п.2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції, а наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (п. 10 розділу ІІ Інструкції).
Факт вчинення адміністративних правопорушень стверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 520981 від 22.11.2025 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу Drager ALKOTEST 6820, складеного за наслідками його проведення водію ОСОБА_1 та встановленим позитивним результатом 1,96 % проміле алкоголю;
- квитанцією «Drager ALKOTEST 6820, прилад ARHK - 0049 за наслідками проведення 22.11.2025 року о 22 год. 35 хв. водію ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та встановленим позитивним результатом 1,96 % проміле алкоголю;
- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських;
- постановою ЕНА № 6204676 від 22.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Працівниками поліції дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
При цьому, суд зазначає, що зі змістом інкримінованого йому адміністративного правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений.
З врахуванням наведеного вище, суд вважає доведеним невідповідність дій водія вимогам п.2.9 «а`ПДР України, якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
На переконання суду, належними й допустимими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відтак, при накладенні стягнення, як це передбачено ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними, допустимими та достатніми доказами, дослідженими у судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -,

ПОСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України 665,60 грн. судового збору. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 

Суддя В.Є. Радченко