Справа № 347/1362/26
Провадження № 2/347/1053/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючої судді Драч Д.С.,
за участі секретаря   Данилюк М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

02.06.2026 року представник Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК»звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.11.2021 р. між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № CL-340933. 
Згідно із п.1. Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим, Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, сума та валюта кредиту: 221623,90 грн. (Двісті двадцять одна тисяча шістсот двадцять три гривні 90 копійок).
Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, строк (термін) кредитування: 60 місяців терміном до 06.11.2026 року.
Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 221623,90 грн. (Двісті двадцять одна тисяча шістсот двадцять три гривні 90 копійок) грн.
Відновідно до п. 2.5. - 2.7. Кредитного договору, вказано Позичковий рахунок, поточний (картковий) рахунок Позичальника, відкритий для видачі та обслуговування кредиту, Рахунок для повернення кредитних коштів, що зазначаються у відповідних доказах (виписки меморіальні ордери/розрахунок заборгованості), які підтверджують переказ Банком кредитних коштів Позичальнику.
Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п. 2.4. Кредитного договору.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, За користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних.
Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, Проценти за користувания кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.
Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, за надання послуг Позичальник сплачус Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені в п. 2.10. Кредитного договору.
Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору, реальна річна процентна ставка 41,19% річних.
Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.
Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, Позичальник щомісячно, здійснює повернения суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2. Кредитного договору). Повернения кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п. 6.3.1.-6.3.5. Кредитного договору.
Відповідно до п. 6.6. Кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості:
У першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); 
У другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом поточні платежі по повернению Кредиту (основного боргу); 
У третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. 
Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим Кредитним договором, в тому числі шляхом зазначення в платіжних документах призначения платежу, порушує черговість визначену п. 6.6. Кредитного договору. 
Відповідно до п. 6.10. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п. 6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 6.9. Кредитного договору).
Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на момент в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, Нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 10.4. Кредитного договору, шляхом підписання цього Кредитного договору, Позичальник підтверджує що він: 
- До видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку: 
- Ознайомився з орієнтовною реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також з іншою інформацією про споживчий кредит, надання якої передбачено ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до п. 10.7. Кредитного договору, підписанням цього Договору Позичальник надає згоду на передачу Банком до Кредитного реєстру Національного банку України, інформації по кредитну операцію, передбачену умовами цього Кредитного договору, в порядку, обсязі та з підстав, визначених Законом України «Про банки та банківську діяльність» та нормативно-правовими актами Національного банку України. 
На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. 
Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином тривалий час не виконує. 
Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № CL-340933 від 09.11.2021 р. станом на 16.03.2026 р. заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 222721,92 грн. (Двісті двадцять дві тисячі сімсот двадцять одна гривня 92 копійки), що складається із:
- Заборгованості за тілом кредиту - 164047,55 грн. (Сто шістдесят чотири тисячі сорок сім гривень 55 копійок); 
- Заборгованості за відсотками - 58674,37 грн. (П`ятдесят вісім тисяч містсот сімдесят чотири гривні 37 копійок).
21.11.2025 р. представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 не звертався до Банку для мирного врегулювання спору. 
Ухвалою судді від 04.06.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
В судове засідання представник позивача не прибув. У матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, який також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв, що перешкоджають розгляду справи від нього не надходило, відзив він не подавав.
При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач була повідомлена про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Судом встановлено, що 08.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Кредобанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим заповнив та підписав Анкету-заяву № CL-340933 фізичної особи на отримання готівкового кредиту у сумі 250 000,00 грн., строк кредитування 60 місяців, процента ставка 35%, щомісячний платіж 8872,58 грн. (а.с. 54).
На підставі вказаної Анкети-Заяви 09.11.2021 р. між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № CL-340933 (а.с.44-49).
У відповідності до п. 2.1. Кредитного договору, сума та валюта кредиту: 221623,90 грн. (Двісті двадцять одна тисяча шістсот двадцять три гривні 90 копійок).
Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено, що строк (термін) кредитування: 60 місяців терміном до 06.11.2026 року.
На підставі п. 2.4. Кредитного договору, Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 221623,90 грн. на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у В-ня вул. Незалежності, 67 І-Франківськ АТ "КРЕДОБАНК"» (МФО 325365).
Згідно з п. 2.5. для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_2 
Відповідно до п. 2.6. Поточний (картковий) рахунок Позичальника, відкритий для видачі та обслуговування кредиту (надалі, Поточний рахунок для обслуговування кредиту) № НОМЕР_1 , відкритий у В-ня вул. Незалежності, 67 І-Франківськ «АТ "КРЕДОБАНК"» (МФО 325365).
Враховуючи п. 2.7. Транзитний рахунок для повернення кредитних коштів (при достроковому погашенні кредиту або його частини) № НОМЕР_3 .
Відповідно до виписки по особовим рахункам за період з 09.11.2021 по 16.03.2026 відображено рух коштів та фінансові операції, здійснені за рахунками (а.с.8-43).
На підставі розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-340933 від 09.11.2021 р. вбчається, що станом на 16.03.2026 р. загальна заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 222721,92 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 164047,55 грн.; заборгованості за відсотками - 58674,37 грн. 
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи, надаючи правову оцінку характеру відносин, судом вбачається, що спір між сторонами виник з приводу порушення договірних зобов`язань та простроченої заборгованості. Таким чином, за своїм внутрішнім переконанням суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню з огляду на нижче наведене.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань.
Доказів на підтвердження визнання зазначеного договору у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було. Умови договору щодо процентної ставки відповідачем не оскаржувались.
За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 статті 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Дата повернення кредиту 06.11.2026 року (п.2.3 Договору).
За змістом п.6.10 Договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.6.9 Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. Інакше – позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші платежі не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку.
Вказана вимога позивачем була надіслана на адресу відповідача 21.11.2025 року (а.с.58,59).
«Користування кредитом» – це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Припис абзацу другого ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків ВП ВС також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). ВП ВС вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає. ВП ВС підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання (Постанова ВП Верховного Суду від 05.04.2025 року у справі № 910/4518/16).
Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положенням частини 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).
Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».
Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.
У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.
При цьому слід звернути увагу, що з 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», яким врегульовано в тому числі і питання дострокового повернення споживчого кредиту (стаття 16 Закону).
Починаючи з 10 червня 2017 року, праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою зокрема визначено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Позивачем виконано вимоги законодавства та кредитного договору щодо письмового повідомлення відповідача про порушення зобов`язання за умовами кредитного договору. Та, зважаючи на те, що ця вимога банку залишилась без виконання 02.06.2026 року банку подав до суду цей позов.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом обставини, надані суду позивачем докази, враховуючи, що відповідачем укладений з банком договір не оспорено, не спростовано розмір заборгованості який пред`явлено позивачем до стягнення, розмір заборгованості підтверджено належними доказами, а тому суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК»до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає до задоволення.
Також, згідно положень ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем при подачі позову до суду витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76,78,81,141,263-265,268,280 ЦПК України, ст. ст.3,509,526,527,530,599,610,611,612,625,626,628,634,639,1049,1050,1054 ЦК України, суд
ухвалив:

позов Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 на користь АТ «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ЄДРПОУ 09807862) заборгованість за Кредитним договором № CL-340933 від 09.11.2021 р. станом на 16.03.2026 р. у сумі 222721 (двісті двадцять дві тисячі сімсот двадцять одна) гривня 92 копійки та судовий збір в сумі 3340 (три тисячі триста сорок) гривень 83 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.С. Драч