ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 р. 	Справа № 520/8432/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Мінаєвої К.В. , Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2026, суддя Котеньов О.Г., по справі № 520/8432/26
за позовом ОСОБА_1 
до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича   
про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, тертя особа - Начальник 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександр Олександрович, в якому просив суд:
- визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №79325720 від 13.10.2025, яку оформила страшний державний виконавиць Я. Баранова 01.04.2026;
- зобов`язати відповідача продовжити виконавчі дії, щодо виконання вимог рішення суду постановленого у справі №520/8865/25 15.05.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що постанова про закінчення виконавчого провадження №79325720 від 13.10.2025, яку оформила страшний державний виконавиць Я. Баранова 01.04.2026 є протиправною та підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 задоволено позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, тертя особа - Начальник 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександр Олександрович про зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №79325720 від 13.10.2025, яку оформила страшний державний виконавиць Я. Баранова 01.04.2026.
Зобов`язано відповідача продовжити виконавчі дії, щодо виконання вимог рішення суду постановленого у справі №520/8865/25 15.05.2025.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, виконавче провадження завершене винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Резолютивна частина виконавчого документа, має зобов`язальний характер і полягає виключно у вчиненні певної дії – наданні відповіді на заяву, а не у досягненні будь-якого іншого результату чи задоволенні суб`єктивної оцінки позивача щодо повноти або змісту такої відповіді.
Державний виконавець при вирішенні питання про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження перевіряє саме факт виконання обов`язку, визначеного виконавчим документом, а не оцінює якість, повноту чи правомірність наданої відповіді по суті.
На переконання відповідача, державний виконавець діяв, відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки надання боржником відповіді на заяву стягувача свідчить про виконання судового рішення у спосіб, визначений виконавчим документом.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, якому зазначає, що на його думку, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 року є законним та обгрунтованим.
Крім того, представником Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України також надано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому останній зазначає, що на його думку, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню а вимоги апеляційної скарги задоволнню у повному обсязі.
Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 по справі №520/8865/25 адміністративний позов - задоволено частково.
Визнано протиправними дії ОСОБА_2 - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, стосовно належного та в повному обсязі розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025.
Зобов`язано Сухину Олександра Олександровича - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
13 жовтня 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановою Яною за виконавчим листом №520/8865/25, виданим Харківським окружним адміністративним судом 07.07.2025 відкрито виконавче провадження ВП №79325720.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановою Яною 01.04.2026 закінчено виконавче провадження ВП №79325720 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".
У постанові зазначено, що боржник листом №39046-2026 від 31.03.2026 повідомив про виконання рішення суду, згідно з виконавчим документом (Повідомляємо, що до 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі–Управління) надійшло рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/8865/25 від 15.05.2025, з приводу зобов`язання Управління повторно розглянути повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків Харківського окружного адміністративного суду. Співробітниками Управління на виконання рішення суду по справ і№520/8865/25 від 15.05.2025 повторно розглянуто повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025,з урахуванням висновків суду. Також, додатково надана копію відповіді ОСОБА_1 , як доказ про виконання рішення суду по справі № 520/8865/25 від 15.05.2025.).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у межах виконавчого провадження №79325720 не підтверджено належного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №520/8865/25, а отже, підстави для його закінчення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виходячи зі змісту частини 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 18 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Нормами пункту 9 частини 1 ст.39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Верховний Суд у постанові 21.08.2024 у справі № 240/27324/23 сформулював правову позицію щодо застосування пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, згідно з якою виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.
Верховний Суд дійшов висновку, що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що у межах виконавчого провадження ВП №79325720 з примусового виконання виконавчого листа у справі №520/8865/25 на боржника - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, покладалося зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду, з урахуванням висновків суду.
У постанові зазначено, що боржник листом №39046-2026 від 31.03.2026 повідомив про виконання рішення суду, згідно з виконавчим документом (Повідомляємо, що до 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшло рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/8865/25 від 15.05.2025, з приводу зобов`язання Управління повторно розглянути повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків Харківського окружного адміністративного суду. 
Співробітниками Управління на виконання рішення суду по справі №520/8865/25 від 15.05.2025 повторно розглянуто повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025,з урахуванням висновків суду. 
Також, додатково надана копію відповіді ОСОБА_1 , як доказ про виконання рішення суду по справі № 520/8865/25 від 15.05.2025.
Колегія суддів зазначає, що дійсно резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі № 520/8865/25 містить формулювання про "надання детальної інформації про результати попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду".
Водночас, колегія суддів дослідивши надану ОСОБА_1 відповідь Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України № 61254-2025 від 26.05.2025 на виконання зазначеного рішення (а.с. 27-28), дійшла висновку, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не наділений повноваженнями надання юридичної оцінки обгрунтованості, повноти відповіді наданої суб`єктом владних повноважень чи обґрунтованість викладених у відповіді висновків, отже перевірка зазначених обставин виходить за межі повноважень державного виконавця. 
У разі незгоди зі змістом відповіді, наданої суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, заявник у разі незгоди з результатом розгляду та вирішення звернення, не позбавлений права оскаржити відповідні дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у судовому порядку. 
Отже, отримавши від боржника документи, які підтверджують повторний розгляд заяви позивача та надання йому відповіді на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №520/8865/25, державний виконавець дійшов обґрунтованого висновку про фактичне виконання судового рішення у спосіб, визначений його резолютивною частиною, у зв`язку з чим правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки фактично підмінив предмет перевірки у цій справі оцінкою змісту відповіді, наданої боржником, що виходить за межі перевірки державним виконавцем під час вирішення питання про закінчення виконавчого провадження.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження №79325720 від 13.10.2025, винесена державним виконавцем законно та обгрунтовано, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. 
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 року по справі № 520/8432/26, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 по справі № 520/8432/26 - скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   В.В. Катунов   	
Постанова складена в повному обсязі 10.07.26.