Справа № 756/4183/26
Провадження № 2/756/5369/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
(заочне)
 
26 серпня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У С Т А Н О В И В :
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 78204109 від 02.07.2024 у розмірі 14 269,50 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.07.2024 між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 78204109, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 100 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивач умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у потрібній йому сумі шляхом безготівкового переказу на банківську платіжну картку, однак відповідач зі свого боку умов кредитного договору не виконав, кредит не повернув, проценти за користування ним не сплатив. Заходи досудового врегулювання спору позивачем вживалися, проте спір вирішено не було.
Сума заборгованості відповідача становить 14 269,50 грн, яка складається з:
- простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2 100 грн;
- простроченої заборгованості за процентами - 11 119,50 грн;
- простроченої заборгованості за штрафами - 1 050 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2026 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 02.07.2024 між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 78204109 (індивідуальна частина), за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник - повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіка платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором (п. 1.1 договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 2 100 грн (п. 1.2 договору). Кредит надано 02.07.2024 загальним строком на 360 днів (п. 1.3 договору), а остаточним терміном повернення кредиту і сплати процентів за користування ним - 27.06.2025 (п. 1.4 договору).
Пільгова процентна ставка за користування кредитом становить 1,2% в день (п. 1.5.1 договору) та застосовується протягом пільгового періоду тривалістю 30 календарних днів - з 02.07.2024 по 01.08.2024. Стандартна (базова) процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується протягом стандартного періоду тривалістю 330 календарних днів - з 02.08.2024 по 27.06.2025 (п. 2.2.3 договору). Нарахування процентів здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату фактичного повернення кредиту включно; базою для нарахування процентів визначено 2 100 грн (п. 2.2.2 договору).
Загальні витрати позичальника за кредитом становлять 11 151 грн (п. 1.5 договору). Денна процентна ставка за договором визначена у розмірі 1,48% та розрахована за наведеною у п. 1.10 договору методикою: загальні витрати за споживчим кредитом (11 151 грн) : загальний розмір кредиту (2 100 грн) : строк кредитування (360 днів) х 100%.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківську платіжну картку (особистий рахунок) позичальника (п. 2.1 договору); реквізити платіжної картки відповідача - НОМЕР_1 (розділ 12 договору).
Пунктами 4.6, 4.6.1 договору передбачено, що у разі прострочення строку повернення кредиту на 1 календарний день позичальник сплачує штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту, а у разі прострочення на 10 календарних днів - штраф у розмірі 40% від суми отриманого кредиту.
Кредитний договір укладено на веб-сайті кредитодавця (п. 6.2 договору) та підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» вих. № 434/1 від 06.02.2026, згідно з якою одноразовий ідентифікатор 14c9rstq надіслано 02.07.2024 о 14:02 на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_2 . У розділі 12 договору зафіксовано підписання договору позичальником із використанням зазначеного одноразового ідентифікатора 02.07.2024 о 14:03.
Виконання позивачем обов`язку з надання кредитних коштів підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 19.12.2025 вих. № 3984-1433412607-19122025, згідно з яким 02.07.2024 о 14:03 виконано платіжну операцію № 1433412607 на суму 2 100 грн, платник - ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс», призначення платежу - «Видача кредитних коштів», номер платіжної картки отримувача - НОМЕР_3 , статус операції - «Виконано». Номер зазначеної платіжної картки збігається з реквізитами платіжної картки відповідача, вказаними у розділі 12 кредитного договору ( НОМЕР_1 ), що дає підстави вважати доведеним перерахування кредитних коштів саме відповідачу.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 78204109 від 02.07.2024, нарахування процентів здійснювалося щоденно за період з 02.07.2024 по 26.06.2025, а заборгованість відповідача станом на 26.06.2025 становить 14 269,50 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 2 100 грн, за процентами - 11 119,50 грн та за штрафами - 1 050 грн. Штрафи нараховано 03.08.2024 у розмірі 210 грн та 12.08.2024 у розмірі 840 грн.
На підтвердження вжиття заходів досудового врегулювання спору позивач надав претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23777951/434 від 02.02.2026.
Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування ним відповідачем суду не надано.
Відповідно до ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зазначено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, відповідно до якої укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позичальника, а такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Таким чином, підписання відповідачем кредитного договору шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства, а укладений між сторонами договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що позивач свій обов`язок за кредитним договором виконав, перерахувавши 02.07.2024 на платіжну картку відповідача кредитні кошти у розмірі 2 100 грн, тоді як відповідач у визначений п. 1.4 договору строк - до 27.06.2025 - кредит не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, чим порушив умови договору та вимоги ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, доказів виконання умов договору не надано. Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Щодо заборгованості за процентами за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.
Кредитний договір укладено 02.07.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, яким ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено положенням про те, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Водночас п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, установлено перехідні максимальні розміри денної процентної ставки: протягом перших 120 днів - 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%. Оскільки Закон № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5% у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 та 1,5% - у період з 23.04.2024 по 20.08.2024.
Наведені норми встановлюють обмеження максимального розміру денної процентної ставки поетапно в часі. Після спливу 240-денного перехідного періоду, тобто з 21.08.2024, застосовується загальне обмеження, передбачене ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за яким максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
Загальні витрати відповідача за кредитом - 11 151 грн (п. 1.5 договору) - складаються виключно з процентів за користування кредитом, оскільки комісія за надання кредиту становить 0 грн (п. 1.5.2 договору). За таких обставин денна процентна ставка, тобто загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, дорівнює договірній процентній ставці, за якою фактично здійснювалося нарахування, - 1,2% в день у пільговий період та 1,5% в день у стандартний період.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зазначене обмеження є імперативним і застосовується незалежно від внесення змін до договору.
Нарахування процентів здійснено позивачем за період з 02.07.2024 по 26.06.2025, тобто в межах визначеного п. 1.3, 1.4 договору строку кредитування, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), за яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Перевіривши розрахунок процентів, суд встановив, що позивач нарахував проценти за 359 днів: за 30 днів пільгового періоду (з 02.07.2024 по 01.08.2024) - за ставкою 1,2% в день, а за 329 днів стандартного періоду (з 02.08.2024 по 26.06.2025) - за ставкою 1,5% в день, тобто після 20.08.2024 нарахування здійснювалося за ставкою, що перевищує встановлений законом максимальний розмір денної процентної ставки.
За таких обставин розмір процентів за користування кредитом становить 7 864,50 грн, а саме: за період з 02.07.2024 по 01.08.2024 - 756 грн (2 100 грн х 1,2% х 30 днів), за період з 02.08.2024 по 20.08.2024 - 598,50 грн (2 100 грн х 1,5% х 19 днів), за період з 21.08.2024 по 26.06.2025 - 6 510 грн (2 100 грн х 1% х 310 днів).
Щодо заявленого позивачем штрафу у розмірі 1 050 грн суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався і триває на час розгляду справи.
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Заявлений до стягнення штраф у розмірі 1 050 грн нараховано 03.08.2024 та 12.08.2024, тобто у період дії воєнного стану, а тому позичальник звільняється від обов`язку його сплати, а нарахований штраф підлягає списанню кредитодавцем. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23).
З огляду на наведене, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 1 050 грн належить відмовити.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими. Доведеною є заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 964,50 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 2 100 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом - 7 864,50 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. У задоволенні решти позовних вимог, а саме процентів у розмірі 3 255 грн та штрафу у розмірі 1 050 грн, нарахованого у період дії воєнного стану, належить відмовити.
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 0207 від 02.07.2025, ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1412829 від 04.11.2025, акт наданих послуг № 434 від 06.02.2026 та детальний опис наданих послуг до нього, за умовами яких вартість наданих послуг за одну кредитну справу становить 8 000 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін.
Враховуючи незначну складність справи, яка є типовою для цієї категорії спорів та розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і ціну позову, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу 3 000 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу 3 000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольняє позов частково - у розмірі 9 964,50 грн, що становить 69,83% ціни позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 859,17 грн (2 662,40 грн х 9 964,50 грн : 14 269,50 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 78204109 від 02.07.2024 у розмірі 9 964,50 грн, судовий збір у розмірі 1 859,17 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс», ЄДРПОУ 43561909, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО