ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | Справа №160/13525/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.2026 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні стажу роботи з 01.09.2011 року по 30.12.2018 та з 21.10.2024 по теперішній час ОСОБА_1 в комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради у подвійному розмірі згідно Закону № 1058 -IV, що дає право на зарахування стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст.60 Закону № 1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2026 та провести перерахунок пенсії зарахувавши до стажу роботи періоди з 01.09.2011 по 30.12.2018 з 21.10.2024 по теперішній час в Комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 12.03.2026 звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, зарахувавши період роботи з 01.09.2011 по 30.09.2017 в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону № 1058 -IV. У листі від 14.04.2026 відповідач відмовив у перерахунку, зазначивши, що страховий стаж, зарахований по 28.02.2025 складає 29 років 06 місяців 07 днів, в тому числі стаж роботи з 01.09.2011 по 30.09.2017 обчислений відповідно до вимог ст.60 Закону № 1788 та ст.24 Закону № 1058 в одинарному розмірі та складає 06 років 1 місяць. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права.
25.05.2026 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 09.06.2026, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано матеріали пенсійної справи.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався та 05.06.2026 в системі «Електронний суд» подав матеріали пенсійної справи.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в пенсійному обліку з 16.11.2017 та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.03.2026 позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила перерахувати пенсію з листопада 2017 року по 12.03.2026 за віком за Списком № 2 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 та в подвійному розмірі.
Листом від 14.04.2026 без номеру відповідач зазначив, що: «Статтею 60 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Після набрання чинності Законом №1058, тобто з 1 січня 2004 року, пільговий порядок обчислення для стажу роботи в зазначених закладах (відділеннях) застосовується виключно в частині визначення права на пенсію.
Ваш страховий стаж, зарахований по 28.02.2025 складає 29 років 06 місяців 07 днів. В тому числі стаж роботи з 01.09.2011 по 30.09.2017 обчислений відповідно до вимог статті 60 Закону №1788 та статті 24 Закону №1058 в одинарному розмірі та складає 06 років 1 місяць». 
Отже спір між сторонами виник з приводу відмови у перерахунку пенсії з урахуванням пільгового обчислення у подвійному розмірі періоду роботи позивача. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Далі- Закон № 1058- ІV) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 20) передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.
Відповідно од ст. 60 Закону № 1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058- ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час проведення позивачу перерахунків пенсії в межах цього спору, діяли і підлягали застосуванню відповідним суб`єктом під час виконання покладених на нього функцій.
З трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 вбачаються наступні записи за спірний період з 11.09.2011 по 30.12.2018 та з 21.10.2024 по теперішній час:
- 01.09.2011 прийнята на посаду сестри медичної стаціонару Обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» (запис № 34);
- проведена атестація робочих місць сестри медичної за СП № 2 на підставі наказу № 186 від 25.12.2009 (запис № 35); 
- 05.04.2013 на підставі рішення Дніпропетровської облради № 426 - 18/VI від 15.03.2013 Обласний комунальний заклад «Гейківська психоневрологічна лікарня» перейменовано в комунальний заклад «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради наказ № 140 від 05.04.2013 (запис № 36);
- 15.12.2014 проведена атестація робочих місць сестри медичної за СП № 2, наказ № 201 від 15.12.2014 (запис № 37);
- 30.12.2018 звільнена з роботи за власним бажанням ст.38 КЗпП України (запис № 38);
- 21.10.2024 прийнята на посаду сестри медичної палатної в підгостре психіатричне відділення Комунального некоменційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» (запис № 41);
- 11.03.2024 проведена атестація робочих місць сестри медичної палатної за СП № 2 згідно наказу № 102/3 від 11.03.2024 (запис № 42).
Згідно з наявним в матеріалах пенсійної справи переліком робочих місць КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, затвердженим Головним лікарем в 01.12.2014, підтверджено право на пільгову пенсію за списком № 2 для молодших медичних сестер, молодших медичних сестер з догляду за хворими, сестри-господині.
Згідно довідки № 357 від 14.11.2021 стаж роботи на посаді сестри медичної безпосередньо обслуговуючи психічних хворих повний робочий день в КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради зараховується у подвійному розмірі згідно Закону України «Про внесення змін до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Законом № 1788 передбачена можливість зарахування до стажу у подвійному розмірі роботи, зокрема, у закладах з надання психіатричної допомоги.
При цьому чинне законодавство не містить визначення закладу з надання психіатричної допомоги.
Статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено терміни, які вживаються в такому значенні:
психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; 
фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги; 
заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається закладами з надання психіатричної допомоги всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Психіатрична допомога особам віком до 18 років у закладах з надання психіатричної допомоги надається окремо від повнолітніх осіб. Медичні працівники, інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Під час розгляду справи судом встановлено і не заперечень цьому відповідачем не надано, що протягом спірного періоду позивачка працювала у психіатричному закладі охорони здоров`я.
За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у психіатричному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 року у справі № 214/3705/17 та від 27.04.2023 року у справі №160/14078/22.
Враховуючи викладене, позивач набула право на подвійне зарахування стажу роботи, що був обчислений під час перебування на посадах у період з 01.09.2011 по 30.12.2018 та з 21.10.2024 по 12.03.2026 (день звернення із заявою про перерахунок пенсії) та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області під час перерахунку пенсії не було враховано цього та безпідставно було відмовлено позивачу в зарахуванні в подвійному розмірі до стажу роботи вказаних вище періодів.
Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні стажу роботи з 01.09.2011 року по 30.12.2018 та з 21.10.2024 по 12.03.2026 ОСОБА_1 в Комунальному закладі «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради та в Комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону № 1058 -IV та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2026 та провести перерахунок її пенсії, зарахувавши до стажу роботи періоди з 01.09.2011 року по 30.12.2018 та з 21.10.2024 по 12.03.2026 ОСОБА_1 в Комунальному закладі «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради та в Комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача частково обґрунтованими, а тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1331,20грн., що документально підтверджується квитанцією № 1.671370075.1 від 19.05.2026.
Отже, з відповідача на користь позивача відшкодуванню підлягає судовий збір у розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні стажу роботи з 01.09.2011 року по 30.12.2018 та з 21.10.2024 по 12.03.2026 ОСОБА_1 в Комунальному закладі «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради та в Комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону № 1058 -IV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2026 та провести перерахунок її пенсії, зарахувавши до стажу роботи періоди з 01.09.2011 року по 30.12.2018 та з 21.10.2024 по 12.03.2026 ОСОБА_1 в Комунальному закладі «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради та в Комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець