ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/2873/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О. В. - головуючий, Огороднік К. М., Погребняк В. Я., 

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянувши касаційну скаргу Синельниківської районної ради Дніпропетровської області
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026
та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025
за заявою ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на засновників боржника 
у справі за заявою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"
до Покровський районний комунальний заклад "Дитячий оздоровчий табір "Дружба"
про банкрутство

Учасники справи: 
Ліквідатор Покровського РКЗ "ДОТ "Дружба": Штогрин С. В.
Синельниківська районна рада: Данілов Д. І.;
решта учасників: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:
1. Стислий зміст заявлених вимог
1.1. 15.11.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора Штогрина С. В. надійшла заява про покладення субсидіарної відповідальності на засновників боржника, в якій ліквідатор просив суд стягнути з органу місцевого самоврядування - Синельниківської районної ради Дніпропетровської області (далі - Синельниківська районна рада) на користь Покровського районного комунального закладу (далі - ПР КЗ) "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" 6 562 438,14 грн, що складає різницю між сумою вимог кредиторів банкрута, яка затверджена господарським судом, і ліквідаційною масою.
1.2. Подана заява обґрунтована тим, що внаслідок прийняття Покровською районною радою Дніпропетровської області рішення № 442 30/VII від 18.12.2018 про передаючу будівель та споруд, основних засобів та матеріальних цінностей оціночною вартістю 2 443 375,70 грн, що перебували в оперативному управлінні боржника, іншому комунальному закладу, статутна діяльність банкрута стала неможливою, фінансовий стан підприємства набув ознак стійкої фінансової неплатоспроможності та неможливості відновлення платоспроможності боржника за рахунок здійснення безпосередньо ним господарської діяльності. Також не було вирішено питання правонаступництва боргових зобов`язань банкрута, а відтак кредиторська заборгованість банкрута залишилася без майнового забезпечення.

2. Стислий зміст ухвалених судами попередніх інстанцій рішень
2.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026, заяву ліквідатора задоволено. Покладено на Синельниківську районну раду субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника та стягнуто з районної ради на користь ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" 6 533 021,54 грн непогашених та визнаних судом кредиторських вимог.
2.2. Судові рішення мотивовані тим, що ліквідатором доведено наявність всіх необхідних умов, за сукупністю яких наявні підстави для покладення субсидіарної відповідальності. 

3. Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
3.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2019 відкрито провадження у справі № 904/2873/19 про банкрутство ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", визнані грошові вимоги АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" в загальній сумі 1806969,25 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна Наумову О. В. 
3.2. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 затверджено реєстр вимог кредиторів ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" з вимогами наступних кредиторів: 
- АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" з вимогами на суму 1 806 969,25 грн - 4 черга, 19 210 грн - 1 черга;
- Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з вимогами на суму 483 857,77 грн - 4 черга, 3 842 грн - 1 черга.
3.3. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2019 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Гальченко Є. А.
3.4. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 припинено повноваження арбітражного керуючого Гальченка Є. А. як ліквідатора боржника. Призначено ліквідатором арбітражного керуючого Штогрина С. В. 
3.5. Провадження у справі № 904/2873/19 про банкрутство ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" перебуває на стадії ліквідації.
3.6. З поданої ліквідатором заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників слідує, що рішенням Покровської районної ради Дніпропетровської області № 166-19/V від 14.12.2007 "Про затвердження переліку об`єктів що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району" вирішено затвердити перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ району станом на 14.12.2007 згідно додатком.
3.7. Вказаний додаток містить перелік майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району, який серед іншого включає районний комунальний позашкільний заклад Дитячий оздоровчий табір "Дружба", адреса розташування: Покровський район, с. Великомихайлівка, вул. Лісна, 28, балансовою вартістю майна 2 536 250 грн.
3.8. Розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної ради № 10-Р від 28.01.2016 "Про утворення комісії з питань приймання об`єктів до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та передачі об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" утворено комісію з питань приймання об`єктів до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та передачі об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області. 
3.9. Розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної ради № 174-Р від 30.06.2017 "Про внесення змін до Розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради від 28.01.2016 №10-Р "Про утворення комісії з питань приймання об`єктів до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та передачі об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" внесено зміни у склад комісії. 
3.10. В пункті 2.1 рішення Дніпропетровської обласної ради № 331-12/VII від 16.03.2018 "Про деякі питання управління майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" вирішено прийняти до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, село Великомихайлівка, вулиця Лісова, 25, основні засоби та матеріальні цінності, що перебувають у оперативному управлінні комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", із подальшим закріпленням на праві господарського відання за Комунальними підприємством "Січ" Дніпропетровської обласної ради" за умови прийняття відповідного рішення Покровською районною радою згідно з чинним законодавством України. 
3.11. В пункті 6.1 рішення Дніпропетровської обласної ради № 429-15/VII від 07.12.2018 "Про деякі питання управління майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" вирішено прийняти до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, село Великомихайлівка, вулиця Лісова, 25, основні засоби та матеріальні цінності, що перебувають у оперативному управлінні комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", із подальшим закріпленням на праві оперативного управління за Комунальними підприємством "Дніпропетровський обласний центр військово-патріотичного виховання, відпочинку та туризму, Дніпропетровської обласної ради" за умови прийняття відповідного рішення Покровською районною радою згідно з чинним законодавством України.
3.12. В пункті 7.1 рішення №429-15/VII від 07.12.2018 скасовано пункт 2.1. рішення Дніпропетровської обласної ради №331-12/VII від 16.03.2018 "Про деякі питання управління майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" пунктом 1 рішення Покровської районної ради Дніпропетровської області № 442-30/VII від 18.12.2018 "Про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області будівель, споруд, основних засобів та матеріальних цінностей, що перебувають в оперативному управлінні районного Комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" від 18.12.2018 вирішено передати із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області будівлі, споруди, основні засоби та матеріальні цінності, що перебувають в оперативному управлінні районного комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба".
3.13. 18.04.2019 на виконання рішення Дніпропетровської обласної ради № 331-12/VII від 16.03.2018, відповідно до розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради №174-Р від 30.06.2017, рішення Покровської районної ради №442-30/VII від 18.12.2018 укладено акт приймання-передачі майна з спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області. 
3.14. Згідно з наведеним вище актом, 18.04.2019 комісія провела обстеження майна, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., село Великомихайлівка, вул. Лісова, 25, що передається з спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та встановила, що до складу передачі входить майно, загальною балансовою вартістю 2443375,70 грн, з яких основні засоби - 2318654,67 грн та малоцінні необоротні активи - 124721,03 грн, відповідно до інвентаризаційного опису, що додається до акту та є його невід`ємною частиною.
3.15. 24.06.2020 укладено додаткову угоду до акту приймання-передачі майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області від 18.04.2019 згідно з якою на сторінці 3 акта приймання-передачі абзац 6 узгоджено викласти у такій редакції: "Зазначене майно передається зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в оперативне управління комунального закладу "Дніпропетровський обласний центр військово-патріотичного виховання відпочинку та туризму" Дніпропетровської обласної ради'.
3.16. На адресу Дніпропетровської обласної ради ліквідатором направлено запит про надання інформації та документів вих№02-05/43 від 31.10.2024 щодо надання інформації, чи закріплювалося на праві оперативного управління за комунальним закладом "Дніпропетровський обласний центр військово-патріотичного виховання, відпочинку та туризму" Дніпропетровської обласної ради" будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, село Великомихайлівка, вулиця Лісова, 25, основні засоби та матеріальні цінності, що перебували в оперативному управлінні комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради № 429-15/VII від 07.12.2018.
3.17. Дніпропетровською обласною радою в листі №вих-2698/0/2-24 від 11.11.2024 повідомлено наступне:
- Дніпропетровською обласною радою прийнято рішення від 16.03.2018 № 331-12VII "Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" пунктом 2.1 якого вирішено прийняти зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області будівель та споруд, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, село Великомихайлівка, вулиця Лісна, 25, основних засобів та матеріальних цінностей, що перебувають в оперативному управлінні комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", із подальшим закріпленням на праві господарського відання за комунальним підприємством "СІЧ" Дніпропетровської обласної ради";
- рішенням обласної ради №429-15VII від 07.12.2018 "Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" (пункт 7.1) вищезазначений пункт скасовано;
- згідно з рішенням Дніпропетровської обласної ради від 07.12.2018 №429-15/VII "Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області", рішенням Покровської районної ради від 18.12.2018 №442-30/VII "Про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області будівель, споруд, основних засобів та матеріальних цінностей, що перебувають в оперативному управлінні районного комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", актом приймання-передачі від 18.04.2019 та додатковою угодою до акта приймання-передачі від 24.06.2020 вищезазначене майно прийнято до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області із закріпленням на праві оперативного управління за комунальним закладом "Дніпропетровський обласний центр військово-патріотичного виховання, відпочинку та туризму" Дніпропетровської обласної ради" (нова назва - комунальний заклад Дніпропетровський обласний центр підготовки населення до національного спротиву" Дніпропетровської обласної ради").
3.18. Виконання пункту 6.1 рішення Дніпропетровської обласної ради № 429-15/VII від 07.12.2018 було можливе лише за умови прийняття відповідного рішення Покровською районною радою. В разі відмови Покровської районної ради від передачі будівель та споруд, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, село Великомихайлівка, вулиця Лісова, 25, основних засобів та матеріальних цінностей, це майно продовжувало б перебувати в оперативному управлінні ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба".
3.19. Вибуття зазначеного майна з оперативного управління ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" відбулось виключно за добровільної згоди Покровської районної ради.
3.20. Окрім цього, зі Звіту за результатами проведеного аналізу фінансової-господарського стану боржника вбачається, що фінансовий стан ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" став погіршуватися ще з листопада 2016 року, тобто за три роки до вибуття зазначеного майна з оперативного управління боржника. 
3.21. Однак відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносини органів місцевого самоврядування з юридичними особами, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
3.22. Пунктом 4.1 статуту ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" визначена компетенція власника майна, зокрема:
- затвердження Статуту оздоровчого табору;
- призначення та звільнення директора РКЗ ДОТ "Дружба";
- скасування рішень директора РКЗ ДОТ "Дружба", які суперечать чинному законодавству та цьому Статуту;
- прийняття рішень щодо реорганізації чи ліквідації оздоровчого табору.
3.23. В пункті 5.8 статуту боржника передбачено, що витрати на утримання оздоровчого табору провадяться відповідно до фінансового плану закладу, затвердженого власниками та іншими учасниками фінансування табору.
3.24. Згідно з пунктом 5.10 статуту боржника інвентаризація майна та ревізія фінансово-господарської діяльності оздоровчого табору проводяться по закінченні оздоровчого сезону з ініціативи власників майна або уповноваженого ними органу. Акт ревізії та фінансовий звіт надсилаються всім організаціям, які брали участь у фінансуванні та утриманні оздоровчого табору.
3.25. Саме до компетенції Покровської районної ради, як засновника ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", належало здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю банкрута та, у разі необхідності, призначення чи звільнення директора оздоровчого табору та скасування його рішень. Проте, незважаючи на незадовільні результати господарської діяльності ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" протягом понад трьох років, Покровська районна рада не вчинила жодних заходів щодо запобігання банкрутству боржника.
3.26. Натомість Покровська районна рада прийняла рішення про передачу майна, що перебувало в оперативному управлінні боржника, іншому комунальному закладу, що жодним чином не могло покращити фінансовий стан боржника.
3.27. В процесі передачі активів боржника не було вирішено питання правонаступництва його боргових зобов`язань, внаслідок чого кредиторська заборгованість боржника залишилася без майнового забезпечення.
3.28. Покровська районна рада, приймаючи рішення № 442-30/VII від 18.12.2018 та передаючи за актом від 18.04.2019 будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, село Великомихайлівка, вулиця Лісова, 25, основні засоби та матеріальні цінності, що перебували в оперативному управлінні ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" іншому комунальному закладу, своїми діями унеможливила подальшу статутну діяльність банкрута, що стало причиною неплатоспроможності останнього. 
3.29. Суб`єктивна сторона правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності для засновника - Покровської районної ради характеризується навмисним вчиненням дій (прийняттям рішень з виводу активів банкрута), що призвело до припинення його господарської діяльності та неплатоспроможності (банкрутства), без створення умов для погашення банкрутом кредиторської заборгованості, а також бездіяльністю щодо здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю банкрута.
3.30. Особою, до якої заявлено вимогу, не доведено протилежного, її вина у вчиненому правопорушенні у вигляді доведення до банкрутства належними доказами не спростована, а виходячи з принципу правової презумпції субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, закріпленого у статті 61 КУзПБ та статті 41 Закону про банкрутство (до 21.10.2019), вважається встановленою.
3.31. Ліквідатором розмір субсидіарної відповідальності засновника боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства визначено у загальній сумі 6 533 021,54 грн, яка визначена як різниця між сумою визнаних вимог кредиторів та наявних у боржника активів, які у банкрута відсутні. 
3.32. Неможливість задоволення вимог кредиторів у загальній сумі 6 533 021,54 грн виникла внаслідок винних дій засновника боржника з доведення останнього до банкрутства, що складає собою об`єкт правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна.
Щодо покладення субсидіарної відповідальності на Синельниківську районну раду Дніпропетровської області, як правонаступника Покровської районної ради Дніпропетровської області 
3.33. Рішенням Дніпропетровської обласної ради №429-15/VII від 07.12.2018 та рішенням Покровської районної ради №442-30/VII від 18.12.2018 було вирішено передати із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області будівлі, споруди, основні засоби та матеріальні цінності, що перебувають в оперативному управлінні ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба".
3.34. Тобто, саме рішенням Покровської районної ради, як засновником та розпорядником майна ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" було вчинено дії, внаслідок яких банкрута було позбавлено активів для ведення статутної діяльності та внаслідок яких Банкрут залишився без майнового забезпечення своїх боргових зобов`язань. Тому належним відповідачем у цій справі має бути Покровська районна рада Дніпропетровської області.
3.35. Згідно з внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.03.2021 (номер запису: 1002111120020000121) відомостями Покровська районна рада Дніпропетровської області (ідентифікаційний код 23929499) припинена.
3.36. В підпункті 4 пункту 1 постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" № 807-ІХ від 17.07.2020 постановлено утворити у Дніпропетровській області: Синельниківський район (з адміністративним центром у місті Синельникове) у складі територій Брагинівської сільської, Васильківської селищної, Великомихайлівської сільської, Дубовиківської сільської, Зайцівської сільської, Іларіонівської селищної, Маломихайлівської сільської, Межівської селищної, Миколаївської сільської, Новопавлівської сільської, Першотравенської міської, Петропавлівської селищної, Покровської селищної, Раївської сільської, Роздорської селищної, Синельниківської міської, Славгородської селищної, Слов`янської сільської, Української сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
3.37. Підпунктом 4 пункту 3 наведеної вище Постанови постановлено ліквідувати у Дніпропетровській області: Покровський район. Пунктом 6-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України припинення повноважень районних рад, а також припинення районних рад як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: 3) районна рада, яка представляє спільні інтереси територіальних громад новоутвореного району, з дня набуття нею повноважень є правонаступником всього майна, прав та обов`язків районних рад, які представляли спільні інтереси територіальних громад ліквідованих районів, території яких включені до складу новоутвореного району, якщо інше не передбачено цим Законом; 12) видані районними радами ліквідованих районів нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії зберігають чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб і можуть бути змінені, визнані такими, що втратили чинність, або скасовані актом відповідної районної ради, правонаступником яких вона є; 13) якщо територія ліквідованого району включена до територій кількох новоутворених районів, районна рада новоутвореного району стає правонаступником районної ради ліквідованого району щодо: нерухомого майна, розташованого на території новоутвореного району; речей, призначених для обслуговування відповідних об`єктів нерухомого майна і пов`язаних з цим майном спільним призначенням (у тому числі у зв`язку із здійсненням відповідних повноважень або наданням послуг). Належність речей, призначених для обслуговування кожного об`єкта нерухомого майна і пов`язаних з цим майном спільним призначенням, визначається на підставі останньої суцільної інвентаризації; прав засновника (учасника) юридичної особи, заснованої районною радою ліквідованого району, якщо місцезнаходженням такої юридичної особи є населений пункт, розміщений на території новоутвореного району;
3.38. Покровський район та Покровську районну раду ліквідовано, а правонаступником Покровського району та Покровської районної ради є Синельниківський район Дніпропетровської області та Синельниківська районна рада Дніпропетровської області. Відповідно Синельниківська районна рада Дніпропетровської області є належним відповідачем щодо розгляду заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута.

4. Стислий зміст касаційної скарги
4.1. Синельниківська районна рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені судами попередніх інстанцій рішення та відмовити у задоволенні заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

5. Узагальнені доводи касаційної скарги
5.1. Суди неправильно застосували положення частини першої та другої статті 61 КУзПБ, а також не врахували висновків Верховного Суду, щодо застосування наведеної норми, викладених у постановах від 10.08.2023 у справі № 911/2581/14, від 19.03.2024 у справі № 911/2999/21, від 10.12.2025 у справі № 904/4326/20, від 24.09.2025 у справі № 910/11999/21 - щодо необхідності встановлення повного складу правопорушення та доведення причинно-наслідкового зв`язку між винними діями чи бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних наслідків для боржника, проведення ліквідатором детального аналізу фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами.
5.2. Судом апеляційної інстанції порушено статтю 282 ГПК України та при ухваленні оскаржуваних у цій справі рішень судами не враховано висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 07.08.2025 у справі № 910/13367/19, від 16.01.2025 у справі № № 922/2640/23 - стосовно того, що рішення має ґрунтуватися на належному виконанні вимог статей 86, 236, 269, 282 ГПК України щодо оцінки доводів учасників справи, наявних у справі та додатково поданих доказів, всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.
5.3. Суди порушили норми процесуального права у питанні надання оцінки доказам (зокрема, звіту арбітражного керуючої Наумової О. В. щодо фінансового стану боржника станом на 31.12.2018; договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, укладеного між боржником та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі"; рішенню Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 у справі № 904/2873/19 (904/4733/20) про стягнення заборгованості з КП "СІЧ" на користь боржника; акту приймання-передачі майнового комплексу від 18.04.2019), мотивувальні частини оскаржуваних у цій справі судових рішень не містять мотивів прийняття або відхилення жодного з аргументів скаржника, викладених у запереченнях та апеляційній скарзі, що в свою чергу унеможливило встановлення юридично значимих обставин справи.

6. Позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги
6.1. АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" у відзиві заперечувало проти касаційної скарги, просило Суд залишити оскаржувані судові рішення без змін, а скаргу - без задоволення, звертаючи увагу на таке:
- станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство № 904/2873/19 має місце встановлення та підтвердження неплатоспроможності боржника та його неможливість розрахуватись з кредиторами. Будь-яких рішень щодо погашення наявної кредиторської заборгованості засновником Покровською районною радою (правонаступником якої є Синельниківська районна рада) Дніпропетровської області не вирішувалось, кредиторська заборгованість (пасив) залишена на балансі боржника (банкрута) та не була передана з активами новому створеному закладу;
- саме винні дії засновника (власника) боржника призвели до банкрутства боржника та до неможливості погашення вимог кредиторів, що спростовує твердження скаржника про відсутність у його діях вини та складу правопорушення, яке слугує для здійснення субсидіарного стягнення за доведення підприємства-боржника до банкрутства;
- вказуючи про невідповідність оскаржуваних рішень у цій справі численним висновкам Верховного Суду, скаржник жодним чином не спростовує правомірність винесених оскаржуваних рішень;
- висновки судів попередніх інстанцій повністю відповідають частині другій статті 61 КУзПБ, узгоджуються зі статтями 8, 56 Конституції України та правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №5023/4388/12, від 29.10.2019 у справі №927/1124/16, постановах Верховного Суду від 03.11.2022 у справах № 908/2694/20, від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21) та відповідають рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ);
- покладення на орган місцевого самоврядування субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями створеного ним комунального підприємства, що є боржником і здійснює господарську діяльність без мети одержання прибутку на основі матеріальної бази, яка не є його власністю та не включається до ліквідаційної маси в разі його банкрутства (право оперативного управління), є одним із способів захисту інтересів кредиторів суб`єкта некомерційної господарської діяльності відповідно до статей 77, 78 ГК України, частини другої статті 61 КУзПБ;
- невиконання міською радою як засновником боржника - комунального підприємства обов`язку передбачити можливість настання негативних для нього наслідків у зв`язку з вилученням у нього майна, яке перебувало у користуванні боржника на праві господарського відання та вчинити встановлені законом заходи щодо запобігання банкрутству боржника свідчить про наявність вини міської ради у формі простої необережності і, як наслідок, підстав для покладення на неї субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.03.2020 у справі № 902/318/16.
6.2. Ліквідатор ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" арбітражний керуючий Штогрин С. В. у відзиві заперечував проти касаційної скарги, просив Суд відмовити у задоволенні скарги, зазначаючи наступне:
- Синельниківська районна рада як правонаступник, в тому числі обов`язків, Покровської районної ради Дніпропетровської області має нести негативні майнові та фінансові наслідки за прийняте останньою рішення 18.12.2018 № 442-З3/VІІ;
- за результатами проведення ліквідаційної процедури непогашеними залишаються визнані судом вимоги кредиторів на загальну суму 6 533 061 грн;
- в касаційній скарзі зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постановах по справам № 911/2581/14, № 911/2999/21, №904/4326/20, № 910/11999/21, але правовідносини у перелічених справах та справі, що переглядається, не є подібними;
- доводи скаржника про не надання судами попередніх інстанцій оцінки та неврахування низки доказів, зокрема, Звіту арбітражного керуючого за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, рішенню суду від 24.12.2020 у справі № 904/2873/19 (904/4733/20) про стягнення заборгованості з КП "СІЧ", акту приймання-передачі майнового комплексу, не відповідають дійсності;
- заперечуючи встановлення судами попередніх інстанцій необхідного складу правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності, скаржник не довів свою добросовісність, не навів розумне пояснення передання майна третім особам без боргових зобов`язань;
- статутний капітал банкрута складався виключно з комунального майна, яке було передане йому на праві оперативного управління. Результатом прийняття рішення від 18.12.2018 № 442-30/VII стало те, що все майно, передане в статутний капітал банкрута, перейшло на користь третьої особи. Тобто, фактично мало місце повне виведення активів банкрута;
- Покровська районна рада, як засновник, достеменно знала про стійкий поганий фінансовий стан ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" і була наділена достатніми повноваженнями для безпосереднього впливу на діяльність банкрута, включаючи зміну керівництва, реорганізацію або ліквідацію товариства. Однак, незважаючи на незадовільні результати господарської діяльності директора підприємства-банкрута протягом понад трьох років, Покровська районна рада не вчинила жодних дій щодо винесення йому доган чи звільнення;
- ліквідатором вчинені всі необхідні підготовчі дій для звернення до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності;
- субсидіарна відповідальність органу місцевого самоврядування за зобов`язаннями створеного ним комунального підприємства, яке є боржником і здійснює господарської діяльності без мети одержання прибутку на основі матеріальної бази, яка не є його власністю та не включається до ліквідаційної маси в разі його банкрутства є можливістю захистити у такий спосіб інтереси кредиторів такого боржника.

7. Касаційне провадження
7.1. Ухвалою Верховного Суду від 30.04.2026 касаційну скаргу Синельниківської районної ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі №904/2873/19 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн.
7.2. 07.05.2026 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучена платіжна інструкція про сплату судового збору.
7.3. Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Синельниківської районної ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 30.06.2026 - 15:00. Крім того, витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області та/або Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/2873/19.
7.4. 11.06.2026 до Верховного Суду на запит з Господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи № 904/2873/19.
7.5. 09.06.2026 до Верховного Суду від ліквідатора Штогрина С.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
7.6. Ухвалою Верховного Суду від 15.06.2026 вказане клопотання було задоволено, вирішено проводити судові засідання у цій справі за участю ліквідатора Штогрина С. В. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
7.7. 17.06.2026 до Верховного Суду від Синельниківської районної ради надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
7.8. Ухвалою Верховного Суду від 22.06.2026 вказане клопотання було задоволено, вирішено проводити судові засідання у цій справі за участю представника Синельниківської районної ради - адвоката Данілова Д.І. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
7.9. В судовому засіданні 30.06.2026 представник Синельниківської районної ради підтримав касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просив Суд скаргу задовольнити. Ліквідатор ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" арбітражний керуючий Штогрин С. В. заперечував проти касаційної скарги з урахуванням викладеного у відзиві, просив Суд залишити скаргу без задоволення.
7.10. Решта учасників справи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до Суду не надходило.
7.11. Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи, які не забезпечили явку своїх представників.

8. Позиція Верховного Суду
8.1. Провадження у справі про банкрутство ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", що переглядається, було відкрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2019 і наразі перебуває на стадії ліквідації.
8.2. Наприкінці 2024 року ліквідатор ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" арбітражний керуючий Штогрин С. В. звернувся до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності на засновника боржника - орган місцевого самоврядування - Синельниківську районну раду та стягнення з вказаної особи на користь банкрута 6 562 438,14 грн.
8.3. Місцевий господарський суд задовольнив зазначену заяву, визнавши обґрунтованими доводи ліквідатора про те, що неможливість задоволення вимог кредиторів у загальній сумі 6 533 021,54 грн виникла саме внаслідок дій засновника боржника з доведення останнього до банкрутства.
8.4. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду та залишив без змін рішення про задоволення заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника.
8.5. За змістом наведеного в касаційній скарзі обґрунтування вбачається, що Синельниківська районна рада вважає, що суди попередніх інстанцій невірно застосували норми матеріального права, порушили норми процесуального права та не врахували висновків Верховного Суду стосовно застосування норм права у подібних правовідносинах, наслідком чого стало безпідставне задоволення заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута на його засновника.
8.6. Оцінивши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами у цій справі обставин, Верховний Суд зазначає наступне.
8.7. Інститут субсидіарної відповідальності в процедурах банкрутства був запроваджений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону № 784-XIV (784-14) від 30.06.1999, зокрема, статтею 25 якого було унормовано, що при здійсненні своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.
8.8. Відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ, за правилами якого наразі здійснюється провадження у цій справі про банкрутство, в редакції на час подання ліквідатором заяви, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
8.9. У питанні правової природи субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство колегія суддів звертається до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.06.2024 у cправі № 906/1155/20 (906/1113/21), які полягають у наступному. 
8.10. У справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
8.11. Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії / бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.
8.12. Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру. 
8.13. Визначене нормами частини другої статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
8.14. Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення. 
8.15. Об`єктом вказаного правопорушення є ті майнові права боржника та кредиторів, вимоги яких визнані у справі про банкрутство, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини другої статті 61 КУзПБ.
8.16. Суб`єкт (суб`єкти) правопорушення визначені законом, зокрема ними є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника.
8.17. Об`єктивну сторону правопорушення становлять дії / бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.
8.18. Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії / бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам. 
8.19. За змістом частини другої статті 61 КзПБ вказані умисні дії/бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів.
8.20. Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення). У наведених висновках Суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду в питанні складу правопорушення, за яке покладається субсидіарна відповідальність у справі про банкрутство, що сформульована та викладена у постановах від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 28.08.2018 у справі № 927/1099/13, від 18.10.2018 у справі № 923/1297/14, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15, від 03.09.2019 у справі № 923/1494/15, від 10.03.2020 у справі № 902/318/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17 та від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11, від 24.01.2023 у справі № 917/1500/18 (917/1932/20) тощо.
8.21. Буквальне прочитання абзаців першого та другого частини другої статті 61 КУзПБ ("розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою", "у разі недостатності майна боржника") є підставою для висновку, що розмір субсидіарної відповідальності, який дає право ініціювати спір про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство та підлягає стягненню із суб`єктів такої відповідальності, визначається в той момент, коли ліквідатор за результатами здійснення судових проваджень у процедурі банкрутства боржника остаточно визначив вартість ліквідаційної маси в грошовому еквіваленті за фактом продажу в процедурі ліквідації включених до її складу активів та здійснив за рахунок отриманих від продажу коштів розрахунок із визнаними у справі кредиторами. 
8.22. Тож сума вимог кредиторів, яка підлягає погашенню за правилами статті 64 КУзПБ, однак залишилась непогашеною в процедурі банкрутства за правилами цієї статті через недостатність майна банкрута, і є розміром субсидіарної відповідальності.
8.23. Таким чином, право ліквідатора подати заяву про покладення субсидіарної відповідальності виникає не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі. 
8.24. Аналогічний порядок покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника втілено в актуальній правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 10.06.2020 у справі № 911/3513/16, від 17.06.2020 у справі № 923/590/18, від 14.07.2020 у справі № 904/6379/16, від 24.02.2021 у справі № 902/1129/15 (902/579/20) та від 07.11.2023 у cправі № 908/3468/13. 
8.25. В статті 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.
8.26. Однак зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутства боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.
8.27. Якщо дії особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не викликані використанням нею своїх можливостей, що стосуються визначення дій боржника, як таких, що вчиненні на шкоду інтересам боржника та його кредиторів. У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази має кваліфікуватися згідно із частиною другою статті 74 ГПК України виключно як відмова від спростування фактів, на наявність яких аргументовано з посиланням на конкретні документи вказує процесуальний опонент. У силу статті 13 ГПК України особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої свої поведінки (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 07.08.2025 у cправі № 910/13367/19, від 18.02.2026 у справі № 904/1212/22, від 13.05.2025 у справі № 903/988/20 (903/177/24), від 10.03.2026 у справі № 917/1735/21(917/1992/24)).
8.28. Об`єктом оцінки суду в цьому випадку є надані ліквідатором докази на підтвердження доведення діями чи бездіяльністю третіх осіб боржника до банкрутства до яких належить, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності (подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 904/9411/21). 
8.29. Для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.
8.30. Об`єктом оцінки суду в цьому випадку є надані ліквідатором докази на підтвердження доведення діями чи бездіяльністю третіх осіб боржника до банкрутства до яких належить, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності (див. постанову Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 904/9411/21). 
8.31. Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема, у постановах від 12.11.2020 у справі №916/1105/16, від 08.06.2023 у справі № 910/17743/18), що законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону відповідного правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення частини першої статті 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. Наведений перелік обставин, які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, не є вичерпним.
8.32. Суди попередніх інстанцій встановили, що боржник є комунальним підприємством, єдиним засновником якого є Покровська районна рада. За положеннями статуту до компетенції Покровської районної ради, як засновника ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", належало здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю банкрута, призначення чи звільнення директора оздоровчого табору та скасування його рішень. 
8.33. Суди встановили, що відповідно до рішення Покровської районної ради від 18.12.2018 № 442-30/VII майно ПРЗК "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" було передано з його балансу із закріпленням на праві оперативного управління за іншим комунальним підприємством, що фактично зупинило діяльність боржника. Крім того, фінансовий стан ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" став погіршуватися ще з листопада 2016 року, відповідно на час прийняття вказаного рішення Покровською районною радою боржник вже мав заборгованість перед кредиторами. 
8.34. Відтак, приймаючи рішення про передачу майна на баланс іншого підприємства та позбавляючи боржника можливості вести будь-яку статутну господарську діяльність для отримання прибутку, а також не вирішивши питання правонаступництва його боргових зобов`язань, Покровська районна рада усвідомлювала, що залишає кредиторів без можливості погашення їх вимог. Жодних заходів щодо запобігання банкрутству боржника Покровська районна рада не вчинила. Протилежного суду не доведено.
8.35. Розмір субсидіарної відповідальності засновника боржника визначено ліквідатором у загальній сумі 6 533 021,54 грн, що становить різницю між сумою визнаних вимог кредиторів та наявних у боржника активів, як джерела погашення вимог кредиторів, які у банкрута відсутні. 
8.36. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що саме винні дії Покровської районної ради, правонаступником якої є Синельниківська районна рада (пункти 3.35-3.38 цієї постанови) призвели до банкрутства ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" та неможливості погашення вимог кредиторів.
8.37. Верховний Суд звертає увагу, що визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статей 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на кредитора/ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, на яку посилається міська рада в касаційній скарзі, від 14.07.2020 у справі №904/6379/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17).
8.38. Поряд з цим, відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21323/16, від 15.02.2022 у справі № 927/219/20, від 15.02.2023 № 902/1078/16, від 07.03.2023 №911/101/21 (911/3174/21)), від 10.08.2023 у справі № 911/2581/14 (911/1311/22).
8.39. Ухвалюючи оскаржувані у цій справі рішення, суди попередніх інстанцій встановили наявність елементів складу правопорушення, який полягає в такому:
- об`єкт - права кредиторів на задоволення їх вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника; 
- об`єктивна сторона - прийняття Покровською районною радою рішення від 18.12.2018 № 442-30/VII "Про передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області будівель, споруд, основних засобів та матеріальних цінностей, що перебувають в оперативному управлінні районного комунального закладу "Дитячий оздоровчий табір "Дружба", яке призвело до відсутності у банкрута майнових активів для ведення господарської діяльності та задоволення вимог кредиторів; 
- суб`єкт субсидіарної відповідальності - Покровська районна рада Дніпропетровської області, яка є єдиним засновником банкрута, що відповідно до закону та установчих документів за своїм юридичним статусом здійснювала контроль та мала право безпосередньо давати обов`язкові для виконання банкрутом вказівки, приймати рішення, видавати розпорядження та накази, 
- суб`єктивна сторона - навмисне вчинення дій (прийняття рішень з виводу активів банкрута, не дивлячись на те, що фінансовий стан ПРКЗ "Дитячий оздоровчий табір "Дружба" став погіршуватися ще за три роки до вибуття майна з його оперативного управління), що призвело до припинення його господарської діяльності та неплатоспроможності (банкрутства), без створення умов для погашення банкрутом кредиторської заборгованості, а також бездіяльність щодо здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю банкрута.
8.40. Встановивши наявність всіх елементів складу правопорушення, як умови для застосування субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви ліквідатора банкрута у цій справі та правильно застосували положення частини другої статті 61 КУзПБ. 
8.41. Щодо посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені в низці постанов, які наведені ним в касаційній скарзі стосовно застосування положень закону щодо покладення субсидіарної відповідальності (пункт 5.1 цієї постанови), колегія суддів зазначає, що скаржник цитує загальні висновки Верховного Суду, але при цьому не обґрунтовує та не конкретизує, в чому саме полягає невідповідність висновків судів попередніх інстанцій у цій справі висновкам Верховного Суду. Відповідні посилання скаржника щодо правової природи субсидіарної відповідальності, обов`язку суду встановити протиправність дій засновника та причинно-наслідкового зв`язку між винними діями-бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних наслідків для боржника, щодо доказової бази у такій категорії справ тощо не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права у цій справі. Висновки, що їх дійшли суди попередніх інстанцій у цій справі, зважаючи на встановлені ними обставини, відповідають наведеним вище висновкам Верховного Суду та не суперечать тим, які викладені в постановах, на які посилається скаржник. 
8.42. Відносно твердження в касаційній скарзі про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, неврахування висновків Верховного Суду щодо встановлених ГПК України вимог до судового рішення, зокрема, у контексті наведення судами мотивів врахування чи відхилення доводів учасників та наданих доказів, для забезпечення всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності (пункти 5.2, 5.3 цієї постанови), колегія суддів зазначає наступне.
8.43. Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
8.44. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
8.45. За загальними правилами розподілу обов`язку доказування, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (стаття 74 ГПК України).
8.46. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.48. В статті 86 ГПК передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
8.49. Як зазначалося вище, закріплена в статті 61 КУзПБ правова презумпція субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності.
8.50. Однак, заперечуючи встановлені у цій справі обставини, скаржником не доведено відсутності передумов для покладення на нього субсидіарної відповідальності та не надано під час розгляду цієї справи судами першої і апеляційної інстанцій відповідних доказів на підтвердження власних доводів.
8.51. За змістом частини третьої та четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
8.52. Доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій наявних у справі доказів та наданих ним пояснень по своїй суті зводяться до спонукання Верховного Суду з`ясувати обставини вже встановлені судами попередніх інстанцій та здійснити переоцінку доказів у справі всупереч тому, що відповідну оцінку їм вже було надано судами першої та апеляційної інстанції.
8.53. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц).
8.54. Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 ГПК України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (постанови Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 912/3192/18, від 12.11.2019 у справі № 911/3848/15, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18).
8.55. У даному випадку судом касаційної інстанції не встановлено порушень порядку надання та отримання доказів, оцінку яким надано судами першої та апеляційної інстанції. 
8.56. Саме по собі посилання скаржника на те, що суди попередніх інстанцій не в повному обсязі дослідили докази та не з`ясували обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів судове рішення, як і незгода скаржника з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою не може свідчити про порушення судами норм процесуального права та бути підставою для скасування ухвалених судових рішень.
8.57. Матеріали справи свідчать, що оцінка аргументів учасників справи та наявних у справі доказів була здійснена судами першої та апеляційної інстанцій із дотриманням приписів процесуального права, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє протилежні аргументи касаційної скарги як такі, що не знайшли свого підтвердження.
8.58. Решта доводів скаржника не доводять неправильного застосування судами по інстанції норм матеріального і процесуального права та не спростовують висновку про наявність підстав для задоволення позову.
8.59. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").
8.60. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх зміни чи скасування. Відповідно касаційна скарга задоволенню не підлягає.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
9.3. З урахуванням викладеного у цій постанові, а також меж перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у статті 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваних у цій справі судових рішень та відмову у задоволенні касаційної скарги.
9.4. У зв`язку із залишенням касаційної скарги без задоволення, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Синельниківської районної ради Дніпропетровської області залишити без задоволення. 
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі №904/2873/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк