Справа № 175/8913/26
Провадження № 2/175/2641/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року Дніпровський районний суд
Дніпропетровської області
у складі: головуючого
судді Васюченко О.Г.
з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області в селищі Слобожанське цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

МтСБУ звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та судових витрат. 
Позивач в своїх позовних вимогах посилався на те, що 19.09.2025 о 10.15 год. в населеному пункті м. Дніпро, по просп. Слобожанський, е/о 621, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та транспортного засобу «HYUNDAI STARIA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 («Потерпілий»). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон», що підтверджується полісом серії НОМЕР_3 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Своїми діями відповідач порушила вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП. Наведені обставини було перевірено та достовірно встановлено Індустріальним районним судом м. Дніпра при розгляді справи про адміністративне правопорушення N? 202/9735/25. Так, постановою Індустріального районного суду м. Дніпра від 14.10.2025, вина відповідача була повністю доведена судом, і її визнано винною у скоєнні ДТП. Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 32, ст. 43 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 22.09.2025 року потерпілий звернувся до позивача із відповідною заявою про регламентну виплату. Водночас 22.09.2025 року потерпілий, на виконання вимог ст. 31 Закону, звернувся до позивача із відповідною заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу N? 130261. Отже, у силу настання передбачених Законом підстав у позивача виник обов?язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду. Діючи на підставі законодавчих приписів, проведення огляду пошкодженого транспортного засобу позивач доручив ФОП ОСОБА_4 . 23.10.2025 року за результатами огляду пошкодженого транспортного засобу «HYUNDAI STARIA», д.н.з. НОМЕР_2 , оцінювачем ОСОБА_4 було складено Акт огляду транспортного засобу. 03.12.2025 року позивачем було складено ремонтну калькуляцію N? 130261. Відповідно до означеної ремонтної калькуляції, вартість ремонту транспортного засобу потерпілого складає 55 561,97 грн. з урахуванням ПДВ. 09.12.25 року позивачем та потерпілим погоджено здійснення регламентної виплати у розмірі 46 301,64 грн. Позивач виконуючи вимоги ст. 43 Закону, на підставі довідки N? 1 від 09.12.2025 та Наказу N? 3.1/35102 від 10.12.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 46 301,64 грн.
Розрахунок та сплата регламентної виплати проводилося на основі Акту огляду транспортного засобу від 23.10.2025, ремонтної калькуляції N? 130261 від 03.12.2025, а також наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламентну виплату. Також позивачем були понесені додаткові витрати на проведення огляд пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2 370,00 грн. Позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 48 671,64 грн.
3 огляду на викладене, а також в зв`язку із невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач звернувсяся із даним позовом до суду та просить задовольнити його вимоги повністю.?
Представник позивача у судове засідання не зявився просив суд розглядати справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Правом надання відзиву на позов не скористалася. Причини його (відповідача) та/або представника неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, а тому з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи. Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 19 вересня 2025 року о 10.15 годин у м. Дніпро, пр. Слобожанський, е/о 621, керуючи Mazda 626 н/з НОМЕР_1 при перестроюванні не надав дорогу та допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Staria н/з НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України.
Постановою Індустріального районного суду м. Дніпра від 14 жовтня 2025 року по справі № 202/9735/25 визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 850 гривень. 
Згідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач по справі, ОСОБА_1 , однак на дату скоєння цієї пригоди водій, ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Також встановлено, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон», що підтверджується полісом серії ЕР 230794901 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв.
Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпілий 22 вересня 2025 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі - Закон №1961-IV), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 
Згідно п. 40.3 ст. 40 Закону №1961-IV, МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Пунктом 41.4 статті 41 Закону №1961-IV передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. 
За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу N? 130261. 
Отже, у силу настання передбачених Законом підстав у позивача виник обов?язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду. 
Діючи на підставі законодавчих приписів, проведення огляду пошкодженого транспортного засобу позивач доручив ФОП ОСОБА_4 . 
23 жовтня 2025 року за результатами огляду пошкодженого транспортного засобу «HYUNDAI STARIA», д.н.з. НОМЕР_2 , оцінювачем ОСОБА_4 було складено Акт огляду транспортного засобу. 03.12.2025 року позивачем було складено ремонтну калькуляцію N? 130261. Відповідно до означеної ремонтної калькуляції, вартість ремонту транспортного засобу потерпілого складає 55 561,97 грн. з урахуванням ПДВ. 09.12.25 року позивачем та потерпілим погоджено здійснення регламентної виплати у розмірі 46 301,64 грн. Позивач виконуючи вимоги ст. 43 Закону, на підставі довідки N? 1 від 09.12.2025 та Наказу N? 3.1/35102 від 10.12.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 46 301,64 грн.
Розрахунок та сплата регламентної виплати проводилося на основі Акту огляду транспортного засобу від 23.10.2025, ремонтної калькуляції N? 130261 від 03.12.2025, а також наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламентну виплату. Також позивачем були понесені додаткові витрати на проведення огляд пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2 370,00 грн. Позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем. 
Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 48 671,64 грн.
Отже, розмір регламентної виплати МТСБУ з урахуванням понесених витрат склав суму 48 671,64 грн.
Згідно пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Після виплати вказаної суми позивач відповідач не сплатив, виник спір.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.
Позивач перерахував потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 46301,64 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0038477 від 11.12.2025 року. Також за виконання експертного дослідження по встановленню розміру відшкодування потерпілій особі, на підставі рахунка №28225 від 02.12.2025 року та Акту виконаних робіт, МТСБУ виплатило ФОП ОСОБА_4 2370,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0006494 від 20.03.2026 року.
Отже, розмір регламентної виплати МТСБУ з урахуванням понесених витрат склав суму 48 671,64 грн.
Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Після виплати вказаного страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП (відповідача) на підставі наступних норм законодавства: згідно ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» (та ст. 993 ЦК України) до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 2. ст. 38 Закону № 1961-IV МтСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Умовами ч. 1 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВ» передбачено, що рішення про здійснення страховою відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника.
Положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВ» на страховика (у випадках передбачених ст. 41 нього Закону МТСБУ) покладено обов`язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 нього Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ», МтСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
Положеннями ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, у відповідності до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ» та ч. 1 ст. і 191 ЦК України у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до винної особи.
Таким чином відповідач, особа, що спричинила завдання збитки, зобов`язана відшкодувати в порядку зворотної вимоги шкоду завдану власнику транспортного засобу «HYUNDAI STARIA», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.
Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.
Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно відповідача (крім передбачених законом) відносно суми позову, предмета спору, а відповідача не довів незаконність дій позивача. Твердження можливе відповідача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням.
Не може суд прийняти до уваги можливе не визнання відповідачем позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена. Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЩІК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 3028 грн.
При таких обставинах суд вважає можливим стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 46 301,64 гривень, а також вартість послуг з проведення огляду пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2 370 гривень, а всього 48671,64 гривень, а також судовий збір 3028 гривень.
Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 13, 25, 27 Закону України «Про страхування», ст. 15, 16, 22, 979, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (код ЄДРПОУ: 21647131, адреса: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 46 301,64 гривень, а також вартість послуг з проведення огляду пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2 370 гривень, а всього 48671,64 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (код ЄДРПОУ: 21647131, адреса: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) судовий збір 3028 гривень.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя         О.Г. Васюченко