Справа № 365/452/26 
Номер провадження: 2/365/543/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
09 липня 2026 року селище Згурівка 

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Хижного Р.В.
за участю секретаря судового засідання Середи Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2026 року уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року у сумі 22780 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі – ТОВ «Стар Файненс Груп») та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 55632-12/2-24 (далі – Кредитний договір № 55632-12/2-24), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 8500,00 гривень строком на 120 днів, із процентною ставкою 0,90 % в день на залишок заборгованості та одноразової комісії за видачу кредиту в сумі 850 гривень. Відповідач зобов`язувався сплатити кредитні кошти і відсотки за користування кредитом у строки встановлені Кредитним договором. Кредитний договір укладений у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Стар Файненс Груп» умови Кредитного договору № 55632-12/2-24 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обсязі та у строк, визначені умовами цього договору. Відповідач зі свого боку не виконав належним чином умови Кредитного договору № 55632-12/2-24, своєчасно повернення тіла кредиту та інших платежів не здійснив. 
24.03.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 24032025, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року позивачу. На дату відступлення права вимоги розмір заборгованості відповідача становив 22780 гривень, з них: 8500,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 6885,00 гривень – заборгованість за відсотками; 850 гривень – заборгованість за комісією; 4250 гривень – заборгованість за штрафом.
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28.05.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи по суті, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. За клопотанням представника позивача витребувано докази.
01.06.2026 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що він позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними та необґрунтованими, такими, що заявлені з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а також такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Зазначає, що позивач не надав належних і допустимих доказів фактичного надання кредитних коштів відповідачу, що є обов`язковою умовою виникнення грошового зобов`язання за кредитним договором. Крім того позивач не довів належного укладення електронного кредитного договору саме відповідачем. Окремо зазначає, що позивач не довів безперервного та належного переходу права грошової вимоги до нього. Заявлений позивачем розрахунок заборгованості не підтверджує правомірності та розміру нарахувань, оскільки ґрунтується на недоведеному факті видачі кредиту. Проценти нараховані за ставкою 2,50 %, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач наголошує також на припиненні права кредитора нараховувати відсотки за межами строку кредитування. Нарахування штрафних санкцій у період воєнного стану вважає незаконним. Встановлення фінансовою установою будь-яких комісій за дії, які вона вчиняє на власну користь є незаконним. Також зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відмові у стягненні або істотному зменшенню як неспівмірні. Вважає, що сукупність наведених обставин свідчить про те, що позивач не довів ані факту виникнення зобов`язання, ані свого статусу належного кредитора, ані розміру заявлених вимог належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову, так як позовні вимоги не відповідають вимогам законності та обґрунтованості.
У відзиві відповідач клопотав про витребування у позивача оригіналу договору факторингу № 24032025 разом із платіжним дорученням, що підтверджує оплату за відступлення права вимоги до відповідача, а також банківську виписку про фактичне зарахування коштів на рахунок відповідача. Своє клопотання обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичного зарахування коштів на рахунок відповідача, а обов`язок доказування обставин надання кредиту згідно зі ст. 81 ЦПК України покладено на позивача, тому для повного та всебічного встановлення обстави справи, на підставі ст. 84 ЦПК України просить суд витребувати вказані докази у позивача.
Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання, оскільки ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28.05.2026 року за клопотанням позивача вже було витребувано банківську виписку про фактичне зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Ухвала суду виконана та банківська виписка надана в розпорядження суду. Суд також не знаходить підстав для задоволення клопотання в частині зобов”язання позивача надати оригінали договору факторингу та платіжного доручення. Так, відповідно до правил ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Позивачем відповідні документи подані до суду в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис. Відповідач не обґрунтував необхідності надання зазначених документів в оригіналах.
З огляду на вище викладене, у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів слід відмовити.
10.06.2026 року відповідачем подано додаткові пояснення у справі, в яких відповідач щодо інформації та виписки отриманої від АТ «Банк Кредит Дніпро», не вважає доказом на підтвердження факту укладення договору, а також того, що кошти перераховані саме на виконання оспорюваного правочину. У виписці відсутнє цільове призначення операції, що це саме кредит (позика), назви первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп» чи номера договору. 
У судове засідання позивач свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача Усенко М.І. направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. У відзиві просив проводити розгляд справи у його відсутність.
Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін,оскільки їхня неявка не перешкоджає цьому, а їхні позиції у справі були викладені у заявах по суті.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 25.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 55632-12/2024, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
Укладаючи кредитний договір ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідач був ідентифікований товариством та підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором – W148.
25.12.2024 року відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту.
Відповідно до умов Договору відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 8500,00 гривень (п.1.1 Договору).
Кредит надається на власні потреби клієнта строком на 120 днів. Дата надання кредиту 25.12.2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 23.04.2025 року (пункт 1.2 Договору).
Згідно з пунктом 1.4 Договору денна процентна ставка становить 0,90 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.2 цього Договору.
Пунктом 1.6 Договору визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 4211-15хх-хххх-6580, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 18530,00 гривень, реальна річна процентна ставка – 3369,39 % (а.с. 6-8 – заявка-анкета клієнта на отримання фінансового кредиту, а.с. 8-10 – паспорт споживчого кредиту, а.с.11-17 – Договір).
Також відповідачем підписано додаток № 1 до Договору, яким визначено графік платежів за вказаним договором (а.с. 18).
ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язання за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року виконало, перерахувавши відповідачу ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 , вказану у договорі суму 8500,00 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.02.2023 року (а.с. 19).
Карта № НОМЕР_2 була емітована АТ «Банк Кредит Дніпро» до рахунку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ). Отже. Належність банківської картки відповідачу підтверджується Банком-емітентом (а.с. 130).
Зарахування коштів на картковий рахунок відповідача також підтверджується банківською випискою по картковому рахунку (а.с. 131 - диск).
24.03.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 24032025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал" отримало право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 22-28).
Відповідно до Витягу Реєстру боржників до Договору факторингу № 24032025 від 24.03.2025 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року (а.с. 27).
Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідач повідомлявся про відступлення права вимоги на користь позивача та необхідність погашення кредитної заборгованості (а.с. 29).
Відповідач не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 10, 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, суд вважає встановленим, що укладений в електронній формі кредитний договір № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року на умовах, викладених у ньому, та у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором W148 відповідача ОСОБА_1 , що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, повністю відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах.
Своїм підписом відповідач також підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
На підтвердження факту виконання зобов`язання за кредитним договором в частині надання позичальнику кредитних коштів, позивач надав лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів на платіжну картку відповідача, а також виписку по картковому рахунку відповідача, яка була витребувана судом за клопотанням сторони позивача.
Належність банківської картки відповідачу підтверджується інформацією Банка-емітента, а також сам відповідач не заперечує належність йому зазначеного платіжного засобу, не посилався на втрату доступу до нього чи неправомірне використання третіми особами, а також не надав суду належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів.
Суд вважає, що факт перерахування відповідачу кредитних коштів та виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором доведений належними, достовірними та допустимими доказами.
Щодо посилання відповідача на те, що виписка по рахунку не є первинним банківським документом, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 62 Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
За таких обставин відсутність у матеріалах справи банківської виписки по рахунку позивача в частині підтвердження списання з його рахунку коштів, які перераховані позичальнику, не може бути безумовною підставою для відмови у позові, оскільки надані позивачем докази у своїй сукупності є достатніми для висновку про факт надання кредитних коштів та наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором.
На підтвердження факту існування та розміру заборгованості позивач надав розрахунок про стан заборгованості за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року, виконані первісним кредитором та позивачем, згідно з якими заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає 22780,00 гривень, з яких: 8500,00 гривень - основний борг; 9180,00 гривень - відсотки; 850,00 гривень - комісія; 4250,00 гривень - штраф. У довідці-розрахунку зазначено, що відсотки по кредиту нараховані за період з 25.12.2024 по 23.04.2025, тобто в межах строку кредитування (а.с. 20-22, 29).
Відтак посилання відповідача на нарахування відсотків поза межами строку кредитування не сприймається судом.
За користування кредитом нараховуються відсотки в розмірі 0,90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом. З огляду на це посилання відповідача на порушення вимог Закону України «Про споживче кредитування» в частині недотримання обмеження максимального розміру процентної ставки за споживчим кредитом є некоректним. Погоджена сторонами процентна ставка, за якою первісним кредитором та позивачем, як його правонаступником, нараховані відсотки не перевищує встановленого обмеження у 1 % в день.
Згідно з умовами договору сума кредиту становить 8500,00 гривень, строк кредитування - 120 днів, дата повернення кредиту – 23.04.2025.
Отже, виходячи з погоджених сторонами умов договору, розмір процентів за користування кредитом становить: 8500,00*0,90 %*120= 9180,00 гривень.
Таким чином, сума процентів складає саме 9180,00 гривень, що повністю відповідає розміру процентів, заявленому позивачем у позовній заяві та довідці-розрахунку, а також розміру погодженому сторонами у Кредитному договорі № 55632-12/2-24, у тому числі у Графіку платежів, що є додатком до кредитного договору.
Відповідно до пункту 1.4 Кредитного договору, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 10% від суми кредиту та дорівнює 850,00 гривень, яка нараховується одноразово при видачі кредиту. Отже, підстава сплати комісії та її розмір погоджений сторонами у Кредитному договорі № 55632-12/2-24.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання згідно з умовами Кредитного договору № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року, що призвело до виникнення кредитної заборгованості на загальну суму 18530,00 гривень, що складається з: 8500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 9180,00 гривень - заборгованість за відсотками, заборгованість за комісією – 850,00 гривень. Право вимоги до відповідача перейшло до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі Договору факторингу № 24032025 від 24.03.2025 року. На спростування отримання коштів відповідач жодних доказів суду не надав.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року в розмірі 18530,00 гривень. На спростування отримання коштів відповідач жодних доказів, зокрема виписку по картковому рахунку, суду не надав.
Враховуючи наведене вище, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основними зобов”язнання (тілом кредиту), заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в межах строку кредитування та заборгованості по комісії, а тому такими, що підлягають до задоволення та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року в розмірі 18530,00 гривень, з яких 8500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 9180,00 гривень - заборгованість за відсотками, заборгованість за комісією – 850,00 гривень.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків сторін, оскільки сума заборгованості за відсотками не є непропорційно великою у порівнянні з тілом кредиту. Крім того, відсоткова ставка за кредитом не перевищувала 1 % в день, що відповідає вимогам Законів України "Про споживче кредитування".
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів, суд погоджується із доводами відповідача та зазначає наступне.
24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022. Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Із зазначеного слідує, що законодавець звільнив позичальників від неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафом у розмірі 4250,00 грн, оскільки вона нарахована у період дії в Україні воєнного стану, а відтак в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного.
За подання позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 гривень (а.с. 27).
Позивач у позові просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень.
В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт № 1570 наданих послуг від 11.05.2026 року, детальний опис наданих послуг, ордер (а.с. 31-33).
Відповідач ОСОБА_1 з розміром витрат на правничу допомогу не погоджується, вважає його необґрунтованим та неспівмірним складності справи, а також таким, що не відповідає ціні позову.
Верховним Судом неодноразово висловлювалася позиція, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20, додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 206/5280/21).
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
У даній справі судом враховано незначну складність категорії справи, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, крім того, аналогічні позови цього позивача до інших відповідачів вже розглядались судами.
Крім того, суд враховує, що розгляд справи проведено у спрощеному провадженні, сторони у судове засідання не з”являлись.
Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 8000,00 гривень витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідає критерію розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).
Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, а також часткове задоволення позову, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, має становити 4000,00 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (81,34328 %), у розмірі 2165,68 гривень, решта судового збору залишається за позивачем. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 207, 512, 513, 514, 515, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 55632-12/2-24 від 25.12.2024 року у сумі 18530 (вісімнадцять тисяч п”ятсот тридцять) гривень 00 коп., яких: 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9180 (дев`ять тисяч сто вісімдесят) гривень 00 коп. - заборгованість за відсотками, заборгованість за комісією – 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2165 (дві тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 68 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: 79018, місто Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_5 , в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Головуючий суддя Р.В. Хижний