Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2026 р. № 520/12723/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 23.09.2023 по 01.03.2025 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік”, Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік”, Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 23.09.2023 по 31.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2025 по 01.03.2025 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо непроведення перерахунку, ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.03.2025, із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.03.2025 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період перебування на лікуванні внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини за період з 09.02.2024 по 05.03.2024, з 15.04.2024 по 26.04.2024, з 14.08.2024 по 30.08.2024, з 29.10.2024 по 08.11.2024, з 17.12.2024 по 17.01.2025;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період перебування на лікуванні внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини за період з 09.02.2024 по 05.03.2024, з 15.04.2024 по 26.04.2024, з 14.08.2024 по 30.08.2024, з 29.10.2024 по 08.11.2024, з 17.12.2024 по 17.01.2025 року;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 42 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 56 календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 56 календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправну бездіяльність відповідача, зокрема, щодо невключення до складу його грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Ухвалою судді від 19.05.2026 відкрито спрощене провадження у справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : грошовий атестат позивача та відомості й відповідні докази щодо ознайомлення позивача з грошовим атестатом. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати до суду витребувані документи протягом п`ятнадцяти календарних днів із дня отримання копії даної ухвали.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та про роз`єднання позовних вимог доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 прийнято до розгляду адміністративну справу №520/12723/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії з позовними вимогами про: визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 42 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022; визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 56 календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 56 календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження служби, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про відсутність підстав для включення до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні позивачу розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Розгляд справи по суті здійснюється з урахуванням надмірного навантаження в Харківському окружному адміністративному суді та днів перебування судді у відпустці у періоди з 06.07.2026 по 20.07.2026 та з 10.08.2026 по 23.08.2026.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено такі обставини. 
Як убачається з копії військового квитка серії НОМЕР_1 , у період з 19.12.2022 по 09.09.2023 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , з 12.09.2023 по 22.09.2023 - у ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 23.09.2023 по 11.10.2023 - в ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 12.10.2023 по 30.06.2024 - у ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до наказу №320, та з 01.07.2024 по 01.03.2025 - згідно з наказом №185, так само, у ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 01.03.2025, сержанта ОСОБА_1 , командира 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_8 , звільнено у відставку за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за станом здоров`я) з 01.03.2025.
Із зазначеного витягу з наказу вбачається така інформація: 
"За 2023 рік щорічну основну відпустку використав в кількості 30 діб (15 діб у військовій частині НОМЕР_2 , з 27 вересня по 11 жовтня 2023). 
Щорічна основа відпустка за 2024 рік використана тривалістю 30 діб (з 06 вересня по 20 вересня 2024, з 19 листопада по 03 грудня 2024).
Щорічна основа відпустка за 2025 рік не надавалася. Виплатити грошову компенсацію за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2025 рік. 
Виплатити грошову компенсацію за 42 доби невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченою ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" та відповідно до пункту 12 статті 12 розділу ІІІ Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" з розрахунку 14 діб за кожен рік за 2023, 2024 та 2025 роки". 
За доводами позивача, відповідні компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій були виплачені йому без урахування сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідач, відповідно до поданого до суду відзиву на позовну заяву, підтвердив указані обставини та зазначив про відсутність підстав для врахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Зазначив, що позивач набув право на отримання грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2025 рік тривалістю 30 календарних днів, а також за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій тривалістю 42 календарних дні. 
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі за текстом - Закон № 2011-XII).
Положеннями частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
За змістом частини першої статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки (абзац 3 частини чотирнадцятої статті 10-1 Закону № 2011-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років, також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №746/32197 (далі за текстом - Порядок № 260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. 
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
З викладеного вище слідує, що при обчислені розміру компенсації військовослужбовцям за всі невикористані дні відпусток не враховуються виплачені їм усі винагороди незалежно від того, чи відносяться такі винагороди до щомісячних додаткових або до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Тому додаткова винагорода, установлена постановою № 168, не підлягає врахуванню при обрахунку розміру компенсації за всі невикористані дні відпусток.
Щодо доводів позивача про те, що до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, має бути врахована додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168, суд зазначає, що у пункті 6 розділу XXXI Наказу № 260 указується, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Одночасно, з огляду на зміст пункту 1 постанови №168, така доплата є винагородою, яка виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.
Зазначене свідчить, що винагорода, передбачена постановою № 168, не підлягає включенню до місячного грошового забезпечення військовослужбовця, з якого визначається розмір грошового забезпечення для нарахування грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 26.09.2025 у справі № 300/4692/23 дійшов висновку про те, що за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану. Таким чином, передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри одноразової грошової допомоги при звільненні (пункти 42, 43 постанови).
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2024 у справі №640/13029/22 дійшла висновку, що визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців. 
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 130/1001/17 Верховний Суд зазначив, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів касаційного суду, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів касаційного суду, а висновки ВП ВС - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.
Таким чином, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові 29.08.2024 у справі № 640/13029/22, мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів, та підлягають обов`язковому врахуванню судом у даній справі.
Отже, зважаючи на зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та не враховується до складу місячного грошового забезпечення при розрахунку грошової компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки та дні додаткової відпустки. 
Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 12.02.2026 у справі № 420/77/25, зазначивши, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168, виплачується лише у період дії воєнного стану, в залежності від виконання завдань, її розмір не є сталим, тобто вона має тимчасовий характер, тому не може бути врахована у розмір місячного грошового забезпечення, з якого провадиться обрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки.
Таким чином, позовні вимоги не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Враховуючи наведене вище, судом не встановлено підстав для перерахунку позивачу грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток із урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Крім того, суд зазначає, що позивачем не наведено належного обґрунтування визначення саме 42 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023-2025 роки. Водночас відповідно до наказу № 63 позивачу визначено компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2025 рік тривалістю 30 календарних днів. Доказів на підтвердження наявності у позивача права на 42 календарних дні невикористаної відпустки матеріали справи не містять.
Також суд зазначає, що позивачем не наведено належного обґрунтування визначення саме 56 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій (14 календарних днів за кожен рік). Водночас відповідно до наказу № 63 позивачу визначено компенсацію за невикористану додаткову відпустку за 2023, 2024 та 2025 роки, тобто загальною тривалістю 42 календарні дні. Доказів на підтвердження наявності у позивача права на 56 календарних днів такої відпустки матеріали справи не містять.
Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, відповідно до пункту 3 розділу ХХХІ Порядку № 260 при звільненні військовослужбовцю виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткових відпусток, у тому числі за минулі роки. При цьому у 2022 році позивач не прослужив повного місяця, у зв`язку з чим право на додаткову відпустку за вказаний рік у нього не виникло. З огляду на це, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.03.2025 № 63 позивачу визначено компенсацію за 30 календарних днів щорічної основної відпустки та 42 календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, тоді як у позовній заяві зазначено 42 та 56 календарних днів відповідно.
При цьому компенсація відпустки за 2022 рік не є предметом розгляду по даній справі, виходячи з заявлених позивачем позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя    Дмитро ВОЛОШИН