Справа № 489/6928/26 
Провадження № 2-о/489/165/26

РІШЕННЯ
Іменем України

30 липня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі: 
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Бородіною В.Ю.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,
встановив:
30.07.2026 ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Царик Р.М. звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її сина –  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала  ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є рідною матір`ю  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .  ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області він помер, про що окупаційною владою було видано свідоцтво про смерть останнього, дата видачі якого датована 26.03.2026. 
Заявник посилається на неможливість отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану». Встановлення факту смерті  ОСОБА_2 необхідне заявнику для державної реєстрації його смерті, проведеної уповноваженим органом України, та одержання свідоцтва про смерть встановленого зразка та подальшого оформлення спадщини. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 30.07.2026 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.
З урахуванням приписів статті 317 ЦПК України про невідкладність розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе проводити її розгляд за відсутності заявника та заінтересованих осіб.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, приходить до наступного.
Відповідно до статей 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09.07.2026 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії серія НОМЕР_2 від 26.03.2026, виданого на території рф – Відділом РАЦС Окружного управління соціального розвитку № 14 Міністерства соціального розвитку Московської області син заявниці – громадянин Російської Федерації -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні с. Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області.
Згідно з ч.1,2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.
При цьому, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, з наступними змінами, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, та відповідно до Розділу ІІІ. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України зазначеного Переліку, до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України відносилося с. Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області лише в період: дата початку тимчасової окупації - 27.02.2022 та закінчення 09.09.2022, також це село з 10.09.2022 є територією активних бойових дій.
Отже син заявниці помер на території України, не в період окупації цієї території, і про це діючим на території рф органом реєстрації - Відділом РАЦС Окружного управління соціального розвитку № 14 Міністерства соціального розвитку Московської області зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть.
Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
У частинах третій – четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.
Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.
Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.
Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами- членами СНД, зокрема, Україною і російською федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
Разом із тим, 23.12.2022 набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993».
Відповідно до вказаного Закону, дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.
Проте з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаага. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь.
Водночас, для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.
Так, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.11.2023 по справі № 202/4449/22.
Із матеріалів справи відомо, що факт смерті сина заявниці ОСОБА_2 зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави, а саме - Відділом РАЦС Окружного управління соціального розвитку № 14 Міністерства соціального розвитку Московської області, при цьому складено актовий запис про його смерть та видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_2 від 26.03.2026, копія якого є у заявниці.
Оскільки свідоцтво про смерть ОСОБА_2 видане на підставі законодавства іноземної держави, підстав для встановлення факту його смерті немає.
Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 24.12.2024 по справі № 387/228/24.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі. 
Керуючись ст. ст. 89, 259, 263-265, 293, 315, 317 ЦПК України, суд -
вирішив: 
 
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи – відмовити. 
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 23041148, адреса: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 11.
Повний текст рішення складено 30.07.2026.

Суддя Г.А. Микульшина