П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 469/1074/25	

Категорія 106000000	Головуючий у суді І інстанції: Скупінська О.В. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На підставі ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. Наказом МОУ №402 від 14.08.2008 “Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України”, кожен військовослужбовець у разі погіршення стану здоров`я має право пройти медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби. 18.06.2025 згенерував через Армія + рапорт та надіслав його Ірині Білаш WatsApp (ID паспорт командира не відомий), повторно 27.06.2025, скориставшись послугами юристів, та подав рапорти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 проханням надати направлення на ВЛК у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та наявністю хронічних захворювань, що підтверджується медичними документами. Однак на йому не надано направлення на ВЛК, відповідні рапорти не отримано.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду по суті рапортів ОСОБА_1 про направлення на проходження військово - лікарської комісії. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 про направлення на проходження військово - лікарської комісії та прийняти рішення за результатами розгляду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що з огляду на порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відсутність у Позивача рекомендацій лікаря закладу охорони здоров`я (установи), які відповідно до абзацу другого пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 є необхідними у разі виявлення під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби, а також з урахуванням обставин самовільного залишення Позивачем місця служби, що унеможливило проведення медичного огляду в медичному пункті медичної роти військової частини НОМЕР_1 відповідно до статей 254, 255, 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України з метою визначення потреби у направленні на огляд військово-лікарською комісією, командування військової частини НОМЕР_1 дійшло обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив фактичні обставини справи, належним чином оцінив подані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача. Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідно до копії військового квитка НОМЕР_2 (а.с.4-7), ОСОБА_1 з 24.01.2025 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Матеріали справи містять довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2022 №15/2121 (а.с.8-9), відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний здоровим та придатним до військової служби.
Позивачем надано до суду його медичну документацію (а.с.10-26).
Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, ОСОБА_1 скерував на адресу командира військової частини НОМЕР_1 рапорт від 18.06.2025 (а.с.27 зворот), у якому на підставі пункту 6.6. глави 6 розділу ІІ “Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України”, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2006 №402, просив надати направлення на огляд ВЛК у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
З порушеним питанням ОСОБА_1 звертався також до Державного бюро розслідувань, військової частини НОМЕР_3 , Уповноваженого Президента України з питань захисту прав військовослужбовців та членів їх сімей, Офісу Президента України, Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (а.с.142-153, 181, 182, 183, 184).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.07.2025 № 188 (а.с.162), відповідно до абзацу 9 пункту 15 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, кулеметник другого механізованого відділення першого механізованого взводу другої механізованої роти третього механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 з 07.07.2025 був знятий зі всіх видів забезпечення, а з грошового забезпечення - з 01.07.2025 до з`ясування обставин. Підстава: рапорт командира третього механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 вх. №23518 від 07.07.2025.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 відсутній на теперішній час на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 унеможливлює вирішення по суті питання направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією.
Вважаючи спірну бездіяльність протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на вжиття позивачем всіх можливих і залежних від нього заходів спрямованих на отримання направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби його рапорти залишено без розгляду і вирішення, чим допущено протиправну бездіяльність та порушено права позивача.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”, частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом абзацу 13 частини першої статті 1 Закону України “Про оборону України” особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із статтею 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з абзацом 2 пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей, визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту (далі - Порядок № 531).
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Пунктом 9 Розділу ІІ Порядку № 531 передбачено, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий огляд здійснюється прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище. При цьому, прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби. Наведені положення передбачають право військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.
Водночас, відповідачем під час розгляду цієї справи не надано належних та допустимих доказів щодо повідомлення позивача про розгляд рапортів, відмову чи задоволення таких у визначеному законом порядку, тобто не надано доказів прийняття відповідних управлінських рішень з приводу порушених у рапортах питань.
Оформлення та видачу направлення на проходження позивачем військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби відповідачем не здійснено, доказів зворотного матеріали справи не містять.
У судовій правозастосовчій практиці Верховного Суду України (постанова від 13 червня 2017 року у справі №21-1393а17), а також Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17) та інших) неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Відтак, дослідивши наявні в матеріалах справи докази й надавши їм оцінку в сукупності з нормами законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку, що, незважаючи на вжиття позивачем всіх можливих і залежних від нього заходів спрямованих на отримання направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби його рапорти залишено без розгляду і вирішення, чим допущено протиправну бездіяльність та порушено права позивача.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не розгляду рапортів позивача та враховуючи необхідність повного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача розглянути рапорти позивача щодо оформлення та видачі направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби та прийняти відповідне рішення.
Водночас, враховуючи те, що рішення за результатами розгляду рапортів позивача відповідачем не приймалися, суд вважає передчасними вимоги позивача щодо вирішення питання про направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності, адже, як вже зазначалось, відповідне направлення видається саме уповноваженою особою, зокрема, й за результатами розгляду відповідного рапорту. Відтак, в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. 
Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 154) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року по справі № 469/1074/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький