ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 320/7524/25
адміністративне провадження № К/990/40238/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Жука А.В., Кашпур О.В., 
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними та скасування довідки, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Теслею Степаном Миколайовичем, на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 (суддя-доповідач Собків Я.М., судді: Сорочко Є.О., Чаку Є.В.), 
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 14.02.2025 звернувся до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК, відповідач), у якому просив визнати протиправними та скасувати п.п. 5.1 п. 5 розділу 3.1, п. 4.1 розділу IV довідки від 24.01.2025 №55/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2021 рік, поданої ОСОБА_1 , заступником начальника Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора, в частині встановлення, що суб`єктом декларування при поданні декларації зазначено недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 3 902 000,00 грн.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що висновок НАЗК про подання декларантом недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму 3 902 000,00 грн, що відображено в п.п. 5.1 п. 5 розділу 3.1, п. 4.1 розділу IV довідки від 24.01.2025 №55/25 є протиправним, необґрунтованим та непідтверджений об`єктивними і беззаперечними доказами. Також указав, що п.п. 5.1 п. 5 розділу 3.1, п. 4.1 розділу IV довідки від 24.01.2025 №55/25 не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та суперечать, зокрема, вимогам частини дев`ятої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», а частина вартості дачного будинку не може вважатися подарунком у розумінні статті 1 Закону України «Про запобігання корупції».
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості висновку НАЗК щодо отримання ОСОБА_1 доходу від ОСОБА_2 у вигляді подарунку в негрошовій формі в розмірі 3 902 000,00 грн і, як наслідок, наведення ним недостовірних відомостей на суму 3 902 000,00 грн, як такий, що зроблений неуповноваженим контролюючим органом. 
4.1. У контексті цього суд першої інстанції зауважив, що законодавством не встановлено права НАЗК на оцінку наявності/відсутності обставин отримання/неотримання суб`єктом декларування доходу у вигляді вартості дарунку майна (частини дачного будинку), що може бути встановлено виключно податковим органом, за наслідком проведення перевірки.
4.2. Відтак твердження НАЗК, у частині самостійно проведеного розрахунку отриманого позивачем доходу, формуються виключно на суб`єктивній оцінці, без підтвердження належними та достатніми доказами, якими, у свою чергу, міг бути акт перевірки суб`єкта декларування податковим органом як контролюючим органом у розумінні положень Податкового кодексу України.
4.3. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна довідка НАЗК порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки довідка про результати проведення повної перевірки декларації за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії та безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єкта декларування у вигляді виникнення обов`язку (подати відповідну декларацію з достовірними відомостями) у встановлений такою довідкою строк.
5. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 апеляційну скаргу НАЗК задоволено. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
6. В оскарженій постанові від 11.09.2025 суд апеляційної інстанції зазначив, що у відносинах між НАЗК та ОСОБА_1 не виникло обставин, що призвели до порушення його прав, які у свою чергу, підлягали б поновленню в судовому порядку. Довідка та інші документи, що складені НАЗК на її підставі, - це лише документи, що фіксують факт проведення повної перевірки декларації, містять виклад систематизованої інформації, зібраної з різних достовірних джерел під час її проведення та є виключно носієм даних про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.
6.1. Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що в цій справі відповідачем за результатом проведеного моніторингу встановлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-2 Кримінального кодексу України, які свідчать про те, що недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 3 902 000,00 грн. При цьому НАЗК не є органом, до повноважень якого належить встановлення наявності/відсутності умислу чи мети приховати певні дані, а встановлює лише ознаки правопорушення, а умисел та інші складові правопорушення в подальшому встановлюють спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України. Натомість наявність або відсутність вини в діях особи здійснюється виключно судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення або кримінальної справи, відповідно, єдиною підставою для притягнення будь-якої особи до відповідальності (адміністративної, кримінальної) є рішення суду, що набрало законної сили.
6.2. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обґрунтований висновок щодо виявлення ознак кримінального правопорушення, складений за результатом моніторингу способу життя суб`єктів декларування, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки оцінка викладеної у висновку інформації щодо наявності в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого статтею 366-2 Кримінального кодексу України, належить до компетенції органів, які здійснюють кримінальне провадження.
6.3. Зважаючи на викладене, враховуючи природу правовідносин, що виникли між сторонами та відсутність порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд апеляційної інстанції констатував, що обраний спосіб захисту у вказаному випадку є неефективним.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
7. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Тесля Степан Миколайович (далі - представник позивача), покликавшись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 та залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2025.
8. Ухвалою від 22.10.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 19 частини першої статті 4 КАС України у сукупності з абзацом 2 частини четвертої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та пункту 2 розділу І, пункту 2 розділу IV Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29.01.2021 №26/21, у редакціях, чинних на момент складення оскаржуваної довідки від 24.01.2025 №55/25.
9. На думку позивача, внесені зміни до законодавства істотно змінили правове регулювання спірних правовідносин, зокрема розмежували поняття «недостовірні відомості» та «неточні відомості», а також змінили порядок і підстави виникнення обов`язку щодо подання виправленої декларації. У зв`язку з цим раніше сформовані висновки Верховного Суду щодо можливості судового оскарження довідки НАЗК, ухвалені за попереднього нормативного регулювання, не можуть бути автоматично застосовані до цих правовідносин. Позивач вважає, що існує необхідність у формуванні нового висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права з урахуванням їх чинної редакції та уточненні раніше сформованої правової позиції стосовно правової природи довідки НАЗК і можливості її судового оскарження.
10. У відзиві на касаційну скаргу представник НАЗК заперечив проти касаційної скарги, просив відмовити в її задоволенні та зазначив, що викладені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, яким повно та всебічно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
11. Представник позивача надіслав до Верховного Суду додаткові пояснення, у яких підтримав доводи касаційної скарги, заперечив аргументи відповідача, викладені у відзиві, та наголосив, що спірна довідка НАЗК у відповідній частині є індивідуальним актом, який породжує для позивача правові наслідки, а тому може бути предметом судового оскарження.
12. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
13. Наказом Офісу Генерального прокурора №192ц від 04.03.2021 ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора, з 09.03.2021.
14. На виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» позивачем 29.01.2024 подана щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік.
15. На підставі абзацу 2 частини першої статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 розділу V Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29.01.2021 №26/21, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу обов`язків з проведення перевірок від 19.07.2024 уповноваженою особою НАЗК - головним спеціалістом другого відділу Управління проведення повних перевірок Вікторовою Юлією Олександрівною - у період з 22.07.2024 по 17.01.2025 проведено повну перевірку щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, унікальний ідентифікатор документа - eec62ab6-31db-4d1f-b1c9-7f71c81f5b43 (далі - декларація), поданої позивачем до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
16. За результатами перевірки складено довідку від 24.01.2025 №55/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2021 рік, поданої позивачем.
17. Так, у розділі IV «Висновки» спірної довідки вказано про наступне:
«4.1. За результатами повної перевірки декларації щорічної за 2021 рік, унікальний ідентифікатор документа - eec62ab6-31db-4d1f-b1c9-7f71c81f5b43, поданої ОСОБА_1 , заступником начальника Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора, встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив недостовірні відомості (п.п. 5.1. п. 5 розділу 3.1 цієї Довідки), неточні відомості (п.1, п.п. 2.2 п.2, 3, п.п. 5.2 - 5.3 п.5, п.п. 6.2 п. 6 розділу 3.1 цієї Довідки) та відомості, які не вдалося перевірити (п. 4, п.п. 6.1 п. 6 розділу 3.1 цієї довідки), чим не дотримав вимог п.п. 1,2,7,8 ч.1 ст. 46 Закону № 1700.
Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 3 902 000,00 грн. (п.п. 5.1 п. 5 розділу 3.1 довідки).
У діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 Кримінального кодексу України.
4.2. Точність оцінки задекларованих активів відповідає даним, отриманим з наявних джерел.
4.3. За наявною інформацією ознак порушень вимог ст.ст. 23, 25 Закону не встановлено.
4.4. Ознак незаконного збагачення не встановлено.
4.5. Ознак необґрунтованості активів не встановлено.
4.6. Повідомити суб`єкта декларування про результати проведення повної перевірки декларації.
4.7. Уповноваженій особі Національного агентства вжити заходів для створення в Реєстрі можливості подання суб`єктом декларування декларації з достовірними відомостями.
4.8. Уповноваженій особі Національного агентства про результати проведеної повної перевірки повідомити керівника суб`єкта декларування.
4.9. Уповноваженій особі оприлюднити цю Довідку на офіційному вебсайті Національного агентства.».
18. За результатами проведення повної перевірки декларації позивача уповноваженими особами відповідача виявлено ознаки корупційного кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366-2 Кримінального кодексу України, НАЗК на виконання вимог частини сьомої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції», складено та затверджено Обґрунтований висновок, який листом від 31.01.2025 №42-01/8566-25 надіслано до Державного бюро розслідувань (далі - ДБР).
19. У відповідь ДБР листом від 10.02.2025 №4687-25/10-2-01-01-1864/25 (вх. №43750/0/05-25 від 13.02.2025) поінформувало НАЗК, що слідчим Головного слідчого управління ДБР вже здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024000000000249 від 27.03.2024, за фактом умисного внесення ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366-2 КК України. Також у вказаному листі зазначено, що направлений НАЗК обґрунтований висновок щодо виявлення ознак кримінального правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 , разом з усіма матеріалами повної перевірки приєднано до матеріалів кримінального провадження №62024000000000249 від 27.03.2024.
V. Джерела права та акти їх застосування
20. Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14.10.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон України «Про запобігання корупції», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
21. Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що НАЗК здійснює в порядку, визначеному цим Законом, контроль та перевірку декларацій суб`єктів декларування, проводить моніторинг способу життя суб`єктів декларування.
22. За приписами статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» для виконання зазначених повноважень НАЗК має право, зокрема, одержувати від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, у тому числі з обмеженим доступом; мати безпосередній автоматизований доступ до інформаційно-телекомунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
23. Відповідно до частин першої-третьої статті 51-1 Закону України «Про запобігання корупції» НАЗК проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю:
1) щодо своєчасності подання;
2) щодо правильності та повноти заповнення;
3) логічний та арифметичний контроль.
23.1. НАЗК проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.
23.2. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.
24. Положення частини першої статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» передбачають, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності. НАЗК проводить повну перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.
25. У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції (частина друга статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції»).
26. У разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак необґрунтованості активів Національним агентством надається можливість суб`єкту декларування протягом десяти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом із відповідними доказами. У разі ненадання суб`єктом декларування у зазначені строки письмових пояснень і доказів чи надання не в повному обсязі Національне агентство інформує про це Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру (частина третя статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції»).
27. Наказом НАЗК від 29.01.2021 №26/21 затверджено Порядок проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), який визначає процедуру проведення НАЗК повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
28. Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку за результатами проведення повної перевірки, у тому числі повторної, уповноважена особа складає та підписує довідку про результати проведення повної перевірки декларації у двох примірниках, один з яких після погодження відповідно до пункту 3 цього розділу надсилається суб`єкту декларування.
29. Пункт 2 розділу VI Порядку визначає, що довідка містить таку інформацію:
29.1. підстави для проведення повної перевірки;
29.2. дату початку та завершення строку повної перевірки;
29.3. відомості про результати автоматизованого розподілу (повторного автоматизованого розподілу, якщо він проводився);
29.4. джерела інформації, що були використані під час проведення повної перевірки;
29.5. перелік запитів, на які на дату завершення строків проведення повної перевірки не отримано відповіді;
29.6. виявлені неточні та недостовірні відомості у декларації, неточність оцінки задекларованих активів, встановлені ознаки конфлікту інтересів, незаконного збагачення або необґрунтованості активів, з наведенням відповідного обґрунтування та посиланням на джерела інформації, врахування пояснень суб`єкта декларування (у разі їх надання);
29.7. висновок за результатами проведення повної перевірки.
29.8. У довідці також зазначаються відомості, які не були перевірені, із зазначенням причин неможливості проведення їх перевірки.
30. За правилами абзацу 3 частини сьомої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. 
30.1. Зазначені положення передбачає також пункт 6 розділу VI Порядку.
31. На офіційному вебсайті НАЗК оприлюднюється довідка про результати проведення повної перевірки декларації, у тому числі повторної, упродовж 10 робочих днів з дня її погодження, а також інформація про те, чи було направлено обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інші вжиті заходи реагування, крім конфіденційної інформації про фізичну особу та з дотриманням вимог статті 52-1 Закону (пункт 10 розділу VI Порядку).
V. Позиція Верховного Суду
32. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
33. Відповідаючи на питання, поставлені перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд керується таким.
34. У цій справі спірним є питання, чи є довідка НАЗК, складена за результатами повної перевірки декларації, у частині встановлення факту зазначення суб`єктом декларування недостовірних відомостей, індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо впливає на права, свободи чи інтереси такої особи та, відповідно, може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.
35. Суд зауважує, що питання щодо можливості оскарження такої довідки вже було предметом розгляду Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду (далі - Судова палата) у справі №420/3078/25.
33. Так, у постанові від 03.07.2026 Судова палата відступила від висновків Верховного Суду про те, що у разі наявності кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язаних з результатами проведеної НАЗК перевірки декларації особи, довідка про результати проведення такої перевірки не може бути оскаржена окремо в порядку адміністративного судочинства, та сформувала такі юридичні (правові) висновки:
33.1. Складена НАЗК за результатами повної перевірки декларації суб`єкта декларування довідка є результатом реалізації публічно-владних управлінських функцій у сфері антикорупційного контролю та має ознаки індивідуального акта, у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 та пункту 1 частини першої статті 19 КАС України. Така довідка безпосередньо впливає на права, свободи, інтереси й обов`язки суб`єкта декларування, зокрема покладає обов`язок подати виправлену декларацію, створює репутаційні наслідки, може впливати на проходження публічної служби, кадрові рішення та ініціювати подальші форми юридичної відповідальності. Отже, з огляду на її правову природу як індивідуального акта суб`єкта владних повноважень та відсутність спеціального порядку судового контролю за законністю дій НАЗК при здійсненні повної перевірки декларації, така довідка може бути самостійним предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства на предмет її відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
33.2. Сам факт наявності кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язаних з результатами проведеної НАЗК повної перевірки декларації особи та складання довідки НАЗК, не змінює правової природи такої довідки і не позбавляє її статусу індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, та, з урахуванням частини вимог пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, зобов`язує адміністративні суди здійснювати контроль за законністю адміністративних актів НАЗК.
33.3. Межами розгляду справи в адміністративному суді є з`ясування того, чи були дії (рішення) НАЗК правомірними в реалізації владних управлінських функцій та чи відповідає довідка за результатами повної перевірки декларації суб`єкта декларування критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та процедурної справедливості в аспекті критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України. Саме тому конкуренція судових юрисдикцій у такому випадку - відсутня, оскільки в межах кожної з них здійснюється захист різних прав та вирішуються різні юридичні питання.
34. Повертаючись до обставин цієї справи, Верховний Суд констатує, що спір виник у зв`язку зі складенням НАЗК довідки від 24.01.2025 №55/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2021 рік, поданої ОСОБА_1 , заступником начальника Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора.
34.1. У зазначеній довідці НАЗК зафіксувало, що під час подання зазначеної декларації позивач порушив вимоги пунктів 1, 2, 7, 8 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» у зв`язку з тим, що при поданні декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 3 902 000,00 грн. Відтак у діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366-2 Кримінального кодексу України. Надалі складено та затверджено Обґрунтований висновок, який листом від 31.01.2025 №42-01/8566-25 надіслано до ДБР.
35. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскаржувана довідка НАЗК є лише документом, який фіксує результати проведеної повної перевірки декларації та містить виклад установлених під час такої перевірки обставин, а тому сама по собі не породжує для позивача юридичних наслідків і не порушує його прав чи законних інтересів. Суд також зазначив, що НАЗК не встановлює наявність вини чи умислу в діях суб`єкта декларування, а лише констатує ознаки можливого правопорушення, тоді як питання кримінальної відповідальності вирішується виключно в межах кримінального провадження. З огляду на це суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що довідка НАЗК не є самостійним предметом судового оскарження, а обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним.
36. Водночас, застосовуючи до обставин цієї справи правові висновки Судової палати у справі №420/3078/25, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов такого висновку. 
37. Як убачається з матеріалів справи, за результатами повної перевірки декларації ОСОБА_1 НАЗК не лише зафіксувало встановлені під час перевірки обставини, а й констатувало зазначення позивачем недостовірних відомостей на суму 3 902 000,00 грн, встановило у його діях ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366-2 Кримінального кодексу України, передбачило необхідність створення можливості для подання позивачем декларації з достовірними відомостями, повідомлення керівника позивача про результати перевірки та оприлюднення довідки на офіційному вебсайті НАЗК. Крім того, на підставі цієї довідки НАЗК склало обґрунтований висновок та направило його до ДБР.
38. За таких обставин оскаржувана довідка від 24.01.2025 №55/25 є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо впливає на права, інтереси та обов`язки позивача, а тому може бути самостійним предметом судового оскарження в порядку адміністративного судочинства.
39. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на оскарження спірної довідки, оскільки неправильно визначив її правову природу, не врахувавши, що вона є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо впливає на права, інтереси та обов`язки суб`єкта декларування.
40. Таким чином, доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду судом касаційної інстанції оскарженої постанови суду апеляційної інстанції.
41. Верховний Суд зауважує, що касаційне провадження у цій справі було відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, водночас під час її касаційного перегляду Судова палата в постанові від 03.07.2026 у справі № 420/3078/25 сформувала правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. За таких обставин підстави для формування нового правового висновку відсутні, а спір підлягає вирішенню з урахуванням зазначеної правової позиції.
42. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
42.1. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
43. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
44. Ураховуючи результат касаційного розгляду, витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
45. Керуючись статтями 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Теслею Степаном Миколайовичем, задовольнити частково.
2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 скасувати.
3. Справу №320/7524/25 направити на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
4. Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає оскарженню.
Головуючий суддя: С.А. Уханенко
Судді: А.В. Жук
О.В. Кашпур