Справа № 191/724/26 
Провадження № 2-а/191/7/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Чорної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Силкіної О.Г.,
за участі представника позивачки – адвоката Красюка І.В. в режимі відеоконференцзв`язку, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» звернувся представник ОСОБА_1 – адвокат Красюк І.В. з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, яким просив скасувати постанову Синельниківського районного Управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області серії ЕНА № 06566467 від 25.01.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Позов мотивований тим, що 25 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №06566467 від 25.01.2026 року про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП. Згідно цієї постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у вигляді 425,00 грн. З обставинами, які зазначені у постанові серії ЕНА № 06566467 від 25.01.2026 року ОСОБА_1 не погоджується повністю і вважає їх таким, що не відповідають дійсності, а копія самої постанови їй не вручалась жодним чином і про існування даної постанови вона не знала. З вищезазначеною постановою ОСОБА_1 ознайомилася лише у мобільному застосунку «Дія».
У позовній заяві зазначається, що ОСОБА_1 вказане адміністративне правопорушення не скоювала, доказів її вини не має.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 року відкрите провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судове засідання призначене на 02 березня 2026 року, об 11 год 10 хв.
21.02.2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Ізотової Т.Л., яким відповідач позов заперечив, позов вважає безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача у відзиві посилається на п. п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», статтю 222 КУпАП. Вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.01.2026 року серії ЕНА № 6566467, якою зафіксовано порушення Позивача, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства.

Посилається на п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 згідно якої постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.01.2026 року серії ЕНА №6566467, інспектором ВРПП Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Редкачовим Максимом Євгеновичем, зафіксовано, що 25.01.2026 о 21:25 по вул. Шевченко, 3, с.Луб`янка, Синельниківського району, Дніпропетровської області водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 21121 д.р.н. НОМЕР_1 та на вимогу поліцейського не пред`явила для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушила п. б. 2.1 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. 
Стверджує, що зазначене адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписом (додається), з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 21121 д.р.н. НОМЕР_1 та на вимогу поліцейського не пред`явила для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Вважає, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.01.2026 року серії ЕНА №6566467 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
26.02.2026 року через систему «Електронний суд» (зареєстрований вх. від 02.03.2026) від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наводить контраргументи та додаткові міркування з огляду на правову позицію відповідача.
Зокрема, зазначає, що ні в постанові, ні у самому відзиві на позовну заяву не вказано яким саме чином та за допомогою чого зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.
Також зазначає, що файли з відеозаписами, які відповідач долучив до відзиву не містять момент руху автомобіля, чіткого та безперечного зображення водія в момент руху автомобіля та можливості встановити чи здійснював водій рух на ТЗ без реєстраційного документу на транспортний засіб, а також не містять інформації про момент зупинки транспортного засобу.
Представник позивача також ставить під сумнів допустимість такого доказу з тих підстав, що у постанові серії ЕНА № 6566467, у пункті 7 графа «До постанови додаються» - нічого не зазначено, що свідчить про відсутність будь-яких доказів під час складання вищезазначеної постанови, зокрема, і відеофіксації.
Зазначає, що відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, також не має будь-яких посилань на технічний засіб за допомогою якого здійснено відеозапис, а тому не може вважатись належним доказом. Посилається на зроблений адвокатський запит від 04.02.2026 року до Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з проханням ознайомитися з матеріалами адміністративної справи, в межах якої було складено постанову серії ЕНА № 6566467. Відповіддю від 12.02.2026 року за № 62852-2026 адвокату повідомлено, що в матеріалах адміністративної справи мається лише Постанова серії ЕНА № 6566467, копію якої і було надано без будь-яких додатків.
Зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодних належних та допустимих доказів, якими підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, не містить показань свідків, показань технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Також вважає, що ОСОБА_2 не може бути представником інтересів юридичної особи з назвою Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області та не мала права складати, підписувати та подавати до суду відзив на позовну заяву, оскільки відповідно до частини 1, 2 статті 245 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню. Як свідчить зміст довіреності у порядку передоручення від 17.10.20024 року, яка додана до відзиву на позовну заяву – вона нотаріально не посвідчена, з чого представник позивача робить висновок, що відзив на позовну заяву складений, підписаний та поданий до суду ОСОБА_2 від імені ГУНП в Дніпропетровській області не може розглядатися судом та враховуватися під час розгляду та прийняття рішення по справі.
Окрім того, зазначає, що станом на теперішній час позивачем понесені матеріальні витрати на правничу допомогу – 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.) 00 коп., без урахування заяви (клопотання) про забезпечення позову у справі та оплат адвокату за участь у судових засіданнях. Стверджує, що позивачу спричинено моральну шкоду, орієнтовний розмір якої складає 10 000 грн. (десять тисяч).
Ухвалою суду від 12.03.2026 року постановлено здійснити перехід розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін; судове засідання призначено на 24 березня 2026 року о 09-10 годині.
В судових засіданнях, які відбулися 12.03.2026 та 24.03.2026, представник позивача надав свої пояснення, підтримавши позов, були досліджені письмові матеріали справи та відеозапис, наданий стороною відповідача. З метою виклику позивачки для надання пояснень у справі оголошено перерву до 01.04.2026 року. 31.03.2026 року від позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Разом з тим, справа 01.04.2026 року була знята з розгляду, у зв`язку з різким загостренням безпекової ситуації. 
В ніч з 01 на 02 квітня 2026 року, в результаті влучання ворожого дрону, пошкоджено будівлю Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у зв`язку з цим, з 02 квітня поточного року, прийом громадян, реєстрація кореспонденції, розгляд справ судом призупинено.
06.07.2026 відновлено роботу суду, судове засідання призначене на 16.07.2026, о 09-00 годині. 
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та виниклі між сторонами правовідносини. 
Як вбачається із копії постанови серії ЕНА № 6566467 від 25.01.2026 року, ОСОБА_1 25.01.2026, о 21:25 в с. ЛУБ`ЯНКА, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА 31 Здійснювала рух на ТЗ при цьому не мала при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушила п. б 2.1 ПДР - керування ТЗ особою без реєстраційних документів на ТЗ. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладений штраф у розмірі 425 грн.
В графі 7 постанови «до постанови додаються» відомості відсутні, будь-які письмові додатки та відеофайли у постанові не зазначені.
У графі 8 Постанови «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» відсутній підпис особи ( ОСОБА_1 ), зазначено: «відмовилась», у графі 9 Постанови «Копію постанови мною отримано, підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови» також відсутній підпис ОСОБА_1 , міститься запис «відмовилась».
У Графі 9 постанови зазначається, що «копію постанови направлено рекомендованим листом вих. №11137/від 29.01.2026», однак доказів такої відправки відповідач в судове засідання не надав. 
З матеріалів справи також вбачається, що 04.02.2026 року представник позивача здійснив адвокатський запит до Синельниківського районного Управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, на який 12.02.2026 року отримав відповідь, згідно якої Синельниківським районним управлінням поліції ГУНП в Дніпропетровській області було розглянуто та опрацьовано в межах компетенції запит від 11.02.2026 № 534аз-2026 про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно останньої 25.01.2026 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6566467 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та прийнято по справі рішення про застосування до останньої адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. Додаток: копія постанови ЕНА № 6566467 від 25.01.2026. 
Судом також досліджено відеозапис з боді-камери працівника поліції (ID реєстратора 474910), який наданий представником відповідача разом із відзивом на позов, дата відеофіксації – 25.01.2026, продовжуваність запису з 21:58 до 22:11. 
Дослідження відеозапису показало, що фіксація подій пов`язана із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ході цих подій позивачка надавала суперечливі пояснення з приводу того, хто перебував за кермом – вона чи інша особа, неодноразово відмовлялася пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, підписати протокол, неодноразово нецензурно виражалася у бік військовослужбовців, які викликали поліцію. Разом з тим, з відеозапису не вбачається будь-яких подій, пов`язаних із розглядом справи та винесення постанови відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП – відсутня фіксація прохання поліцейського надати для перевірки документів на право керування таким транспортним засобом (посвідчення водія, технічного паспорту ТЗ, страхового полісу) та відмови ОСОБА_1 , процесу розгляду справи на місці, складання постанови, роз`яснення прав особі, пропозиції підписати постанову, фіксація відмови від підпису тощо).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Таким чином, розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.
Отже, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до правових приписів статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Відповідно до п.14. розділу ІV «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376 із змінами, постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови по справі про адміністративне правопорушення надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається корінець поштового повідомлення про її отримання.
Судом встановлено, що 25.01.2026 року уповноваженим працівником поліції винесена постанова серії ЕНА № 6566467згідно якої ОСОБА_1 25.01.2026, о 21:25 в с. Луб`янка, вулиця Шевченка, 31 здійснювала рух на ТЗ при цьому не мала при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушила п. б 2.1 ПДР - керування ТЗ особою без реєстраційних документів на ТЗ. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладений штраф у розмірі 425 грн.
Разом з тим, судом не встановлено доказів, що розгляд справи та винесення постанови відбувся за присутності позивачки, у порядку, встановленому законом, у тому числі, відсутні докази того, що працівник поліції просив надати реєстраційний документ на ТЗ, отримав відмову, розглянув справу на місці та виніс за присутності ОСОБА_1 оскаржувану постанову, які і відсутні докази роз`яснення її прав, строків та порядку оскарження постанови, відмови підписати постанову. 
Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову. 
Суд зауважує, що крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, пояснень, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про порушення Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. Як вже зазначалося вище відеозапис з боді-камери поліцейського стосується порядку та процесу складання протоколу по іншому адміністративному правопорушенню ОСОБА_1 і не є предметом дослідження у цій справі, окрім того, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на наявний відеозапис, а у відповідь на адвокатський запит органом поліції дійсно надана лише копія постанови без будь-яких інших матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, сама по собі не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Суд зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.
Дослідивши та оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення; встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 06566467 від 25.01.2026 року, є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору з відповідача у розмірі 532,48 грн.
Суд звертає увагу, що у позові сторона позивача просить визнати протиправною постанову та скасувати її; інших позовних вимог не заявлялося, питання щодо судових витрат у позові не висвітлено, процесуальні документи про збільшення, зменшення розміру позовних вимог, з`явлення інших позовних вимог до суду не надходило. Разом з тим, у відповіді на відзив від 26.02.2026 року, представник позивача зазначає, що станом на день його подання до суду позивачем понесені матеріальні витрати на правничу допомогу – 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.) 00 коп., без урахування заяви (клопотання) про забезпечення позову у справі та оплат адвокату за участь у судових засіданнях. Також стверджує, що позивачу спричинено моральну шкоду, орієнтовний розмір якої складає 10 000 грн. (десять тисяч). Просить судові витрати покласти на відповідача.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року в справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Судом встановлено, що повноваження адвоката у справі підтверджуються ордером на надання правничої допомоги від 03.02.2026 року. Разом з тим на підтвердження витрат на правову допомогу сторона позивача не надала жодних доказів (договору про надання правової допомоги з переліком послуг, їх вартості), доказів оплати, акту виконаних робіт тощо, тобто заявлена сума витрат нічим не підтверджується. . 
За таких обставин суд не вбачає правових підстав покладати витрати на правову допомогу на відповідача
Суд також зазначає, що, оскільки позивач не заявив позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди як таку з відповідача та жодним чином її не обґрунтовує, розгляду по суті це питання не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4,134, 139, 227, 244, 246, 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 06566467 від 25.01.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-а, код ЄДРПОУ 40108866) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532,48 грн.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ,РНКОПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, адреса 49000, м. Дніпро, площа Троїцька, 2А.
Повний текст рішення складений 16.07.2026 року. 
 Суддя	  О. В. Чорна