Справа № 127/29557/25
Провадження № 2-др/127/97/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якименко Юлії Олексіївни про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат та заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Тимощука Євгенія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2026 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволено частково.
Зазначеним рішенням суду стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено, у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовлено повністю, а також стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір.
Разом з тим під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат сторін на професійну правничу допомогу.
23 червня 2026 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якименко Юлії Олексіївни про ухвалення додаткового рішення.
Заява мотивована тим, що під час розгляду справи у судових дебатах представником позивача було заявлено про намір подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підтвердження понесених витрат до заяви додано договір про надання правничої допомоги, довідку адвоката із детальним описом виконаних робіт та інші документи, що підтверджують понесення таких витрат. Посилаючись на положення статей 133, 141 та 270 ЦПК України, представник позивача просить ухвалити додаткове рішення та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
01 липня 2026 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Тимощуком Є.С. подано заперечення на заяву представника позивача.
У поданих запереченнях представник відповідача зазначає, що документи, на які посилається позивач як на підтвердження понесених витрат, існували ще до закінчення судових дебатів, а тому могли бути подані суду під час розгляду справи. Крім того, заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданої правничої допомоги, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача, а в разі її задоволення — застосувати положення статті 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Також 01 липня 2026 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Тимощука Є.С. про ухвалення додаткового рішення.
Заява мотивована тим, що ще 21 травня 2026 року представником відповідача до суду були подані договір про надання правничої допомоги № 1-ЗП від 29 вересня 2025 року, додаток № 1 до зазначеного договору та платіжна інструкція № 5827 від 17 жовтня 2025 року про сплату 15 000 грн, які були долучені до матеріалів справи, однак при ухваленні рішення питання про їх розподіл судом вирішено не було. У зв`язку із цим представник відповідача просить ухвалити додаткове рішення та стягнути із позивача на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
Представником позивача до суду було подано клопотання про зменшення заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в порядку частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, в якому зазначено, що заявлений розмір витрат є неспівмірним із складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи, часом, витраченим на надання правничої допомоги, та не відповідає критеріям розумності й необхідності.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяв повідомлялися належним чином.
Представник позивача адвокат Якименко Ю.О. у заяві про ухвалення додаткового рішення просила розглянути заяву за її відсутності та за відсутності позивача, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тимощук Є.С. у поданій заяві також просив здійснити її розгляд за його відсутності та відсутності відповідача, заявлені вимоги підтримав, а подані ним заперечення на заяву представника позивача просив врахувати під час вирішення питання про розподіл судових витрат.
Представник ПАТ «Страхова група «ТАС» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи, подані заяви, заперечення, клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі суду протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення.
Як убачається із матеріалів цивільної справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2026 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, однак питання щодо розподілу витрат сторін на професійну правничу допомогу судом вирішено не було.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи вони підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей такого розподілу учасник справи зобов`язаний надати суду договір про надання правничої допомоги, документи, що підтверджують понесення відповідних витрат, а також детальний опис виконаних адвокатом робіт.
При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим на їх виконання, ціною позову та значенням справи для сторони.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд за клопотанням іншої сторони має право зменшити їх розмір. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє відповідне клопотання.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити із критерію реальності таких витрат, встановити їх дійсність та необхідність, а також перевірити розумність їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, відповідно до яких суд не пов`язаний розміром гонорару, погодженого між адвокатом та клієнтом, а під час розподілу судових витрат повинен перевірити їх реальність, необхідність, співмірність та розумність.
Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано договір про надання правничої допомоги, довідку адвоката із детальним описом виконаних робіт та інші документи, які підтверджують фактичне надання правничої допомоги та її оплату.
Разом із тим представником відповідача ще 21 травня 2026 року подано договір про надання правничої допомоги №1-ЗП від 29 вересня 2025 року, додаток до нього та платіжну інструкцію про оплату правничої допомоги у сумі 15 000 грн, які були долучені до матеріалів справи до ухвалення рішення суду.
Отже, суд приходить до висновку, що обидві сторони належними та допустимими доказами підтвердили понесення витрат на професійну правничу допомогу, а тому їх заяви підлягають розгляду по суті.
Разом із тим представником відповідача подано заперечення щодо розміру витрат позивача, а представником позивача — клопотання про зменшення витрат відповідача відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України.
Оцінюючи заявлені до компенсації суми, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, категорію спору, обсяг поданих сторонами процесуальних документів, кількість проведених судових засідань, відсутність необхідності призначення експертиз чи дослідження значного обсягу спеціальних доказів, а також те, що правова позиція сторін не зазнавала істотних змін протягом розгляду справи.
Суд також враховує ціну позову, часткове задоволення позовних вимог, принцип пропорційності розподілу судових витрат, критерії розумності та співмірності, визначені статтею 137 ЦПК України, а також принцип справедливості, що є складовою верховенства права.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн є завищеним та не повністю відповідає критеріям співмірності, а тому підлягає зменшенню до 10 000 грн.
З аналогічних підстав суд доходить висновку про необхідність зменшення заявлених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу із 15 000 грн до 10 000 грн, оскільки саме такий розмір є співмірним фактичному обсягу наданої правничої допомоги, складності справи та відповідає критеріям розумності й необхідності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що кожній із сторін підлягають компенсації витрати на професійну правничу допомогу в однаковому розмірі по 10 000 грн.
Ч. 10 ст. 141 ЦПК України вказує, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки кожній зі сторін визначено до компенсації однаковий розмір витрат на професійну правничу допомогу, фактичне стягнення коштів з однієї сторони на користь іншої не здійснюється, оскільки це не призведе до відновлення майнового становища будь-якої зі сторін та не відповідатиме принципам процесуальної економії, справедливості та пропорційності розподілу судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 164, 270, 280 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ :
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якименко Юлії Олексіївни про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Тимощука Євгенія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають компенсації на користь ОСОБА_1 у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають компенсації на користь ОСОБА_2 у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
У зв`язку з визначенням до компенсації на користь кожної зі сторін однакового розміру витрат на професійну правничу допомогу вважати такі зустрічні вимоги взаємно зарахованими, у зв`язку з чим фактичне стягнення коштів з будь-якої із сторін не здійснювати.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Реквізити сторін:
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;
Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;
Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», код ЄДРПОУ 30115243, проспект Берестейський, буд. 65, м. Київ, 03062;
Повний текст додаткового рішення суду складено 07 липня 2026 року.

Суддя: