Справа № 753/2841/26 суддя в І-й інстанції Просалова О.М.
Провадження № 33/824/3066/2026 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
Іменем України
20 липня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши матеріали апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюка Ігоря Дмитровичана постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2026року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків  НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2026 року серії ВАД № 879305, 09 лютого 2026 року близько 06 год. 50 хв., за адресою:  АДРЕСА_1 ,  ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхнув, наніс удар в область потилиці, чим завдав психологічного та фізичного болю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та  застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях  ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник  ОСОБА_1 адвокат Гаврилюк І.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Гаврилюк І.Д. зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить зазначення усіх елементів, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. Будь-яких дій ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 09 лютого 2026 року не вчиняв, так само, як і заподіяння шкоди останній не встановлено і матеріали справи не містять. Суд не надав оцінку тій обставині, що потерпілою здійснено звернення на службу «102» через 10 годин після обставин, зазначених у протоколі, які на думку сторони обвинувачення мали місце о 6 годині 50 хвилин 9 лютого 2026 року, а саме о 16 годині 50 хвилин, про що свідчить дані рапорту працівника поліції. Потерпілій ОСОБА_2 не було перешкод звернутись до поліції відразу після дій ОСОБА_3 , коли він пішов на роботу. Причина такого запізнення вказує на наявність сумніву у правдивості останньої і на те, що потерпіла мала намір шляхом звернення до поліції зашкодити ОСОБА_1 шляхом безпідставного його притягнення за домашнє насильства щодо неї.
В апеляційній скарзі адвокат Гаврилюк І.Д. також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що ним 04 травня 2026 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, вперше подано апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2026 року. Постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2026 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з пропуском строку на її подання, адже згідно картки руху документа її було подано через систему «Електронний суд» 06 травня 2026 року. Адвокат вказуючи, що він сформував, підписав та направив апеляційну скаргу саме 04 травня 2026 року надав суду роздруківку з карти вхідного документу електронного суду, з якої вбачається, що дійсно апеляційна скарга подана 04 травня 2026 року. Отже повернення апеляційної скаргу було зумовлене технічними неточностями в роботі електронного суду.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що  ОСОБА_1 09 лютого 2026 року вчинив адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2026 року серії ВАД № 879305, 09 лютого 2026 року близько 06 год. 50 хв., за адресою:  АДРЕСА_1 ,  ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхнув, наніс удар в область потилиці, чим завдав психологічного та фізичного болю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному (без спричинення тілесних ушкоджень) або психічному здоров`ю потерпілого, 
- тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку.
Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
У той же час, протокол про адміністративне правопорушення не містить висновків щодо заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення». Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.
Разом з тим, особою, яка уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не конкретизовано в протоколі суті порушення, не зазначено зокрема, які конкретно висловлювання ОСОБА_1 дають підстави вважати їх образливими чи принизливими для потерпілої. Матеріли справи не містять навіть письмових пояснень ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол. При цьому, працівник поліції обмежився лише відібранням пояснення від ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ні в особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, ні в місцевого суду не було підстав вважати доведеною вину ОСОБА_1 у вчинені 09 лютого 2026 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки доказів останнього матеріали справи не містять.
Як було зазначено вище, зміст протоколу не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення, навіть за умови наявності доказів вчинення дій, які підпадають під ознаки цього правопорушення.
Крім того, в матеріалах справи таких доказів немає. В даному випадку, пояснення потерпілої протирічать поясненню особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Викладені потерпілою обставини не підтверджуються жодним наявним у справі іншим доказом, що, враховуючи наявний конфлікт між вказаними особами, дає підстави для обґрунтованих сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 . 
Наданий під час перебування справи у провадженні апеляційного суду флеш-накопичувач з аудіофайлами розмов до уваги братись не може, оскільки такі докази не були предметом розгляду справи у місцевому суді. До того ж, такі докази не відображають події, яка відбулась саме 09 лютого 2026 року.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Доказів поважності причин не надання таких доказів місцевому суду, а також не прийняття їх місцевим судом, апеляційному суду не надано.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».
У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюка Ігоря Дмитровичазадовольнити.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2026 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення виготовлене 21 липня 2026 року.

Суддя В.О. Фінагеєв