С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
________________________________________________________________________________________
Провадження 2-о/760/272/26
В справі 760/5524/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
03 липня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Коробенка С.В., 
за участю секретаря судового засідання Левіцької Н.О., 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_3,

ІІ. Описова частина
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити, що початком проходження ним військової служби у Збройних Силах України є дата 01 вересня 2003 року.
В обґрунтування заяви зазначає, що 31 серпня 2003 року вступив до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на перший курс ІНФОРМАЦІЯ_4 на денну форму навчання (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_4). У 2007 році за денною формою навчання здобув базову вищу освіту у ІНФОРМАЦІЯ_4 за напрямом підготовки 6.092400 «Телекомунікації» і йому було присвоєно кваліфікацію бакалавра телекомунікацій. У 2009 році за денною формою навчання здобув повну вищу освіту (ступінь магістра) у ІНФОРМАЦІЯ_4 за спеціальністю 9.092481 «ІНФОРМАЦІЯ_5» і йому було присвоєно кваліфікацію професіонала в області електроніки і телекомунікацій, офіцера військового управління тактичного рівня та видано диплом спеціаліста. Згідно з довідкою про проходження військової служби, ОСОБА_1 у період з 14.08.2007 по 14.02.2009 був курсантом ІНФОРМАЦІЯ_4.
Також зазначає, що на момент звернення до суду з цією заявою ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та проходить військову службу на посаді головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_6 однієї з військових частин. Під час оформлення відповідних документів (особової справи) кадровим органом ІНФОРМАЦІЯ_4 безпосередньо перед закінченням навчання ОСОБА_1 був зроблений запис до послужного списку стосовно початку військової служби та зарахування до вислуги років на військовій службі періоду з 14.08.2007.
Однак, заявник вважає, що початком проходження ним військової служби має бути 01 вересня 2003 року - дата, коли він був зарахований на перший курс ІНФОРМАЦІЯ_4 на денну форму навчання, тому просить суд встановити факт початку проходження ним військової служби в Збройних Силах України з 01 вересня 2003 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
24 квітня 2026 року через канцелярію суду представником Заявника було подано клопотання про усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
Після усунення заявником недоліків ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в приміщенні суду о 12 годині 00 хвилин. 
У судове засідання заявник та його представник не з`явився, в свою чергу представником заявника було подано заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника в якій просив проводити розгляд справи без його участі та просив задовольнити заяву в повному обсязі. Зазначив, що встановлення факту початку проходження заявником військової служби в Збройних Силах України з 01 вересня 2003 року необхідне заявнику для правильного визначення строку служби, дозволить створити умови для здійснення ним свого особистого немайнового права на честь і гідність військовослужбовця, подальше внесення змін до послужного списку сприятиме підвищенню його авторитету серед колег-військовослужбовців.
У судове засідання представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3, не з`явився, належним чином повідомлений, заяв, клопотань та заперечень суду не надав.

ІІІ. Мотивувальна частина
Заслухавши думку представника заявника, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.
За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Судом встановлено, що 31 серпня 2003 року заявник вступив до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на перший курс ІНФОРМАЦІЯ_4 на денну форму навчання.
У 2007 році ОСОБА_1 за денною формою навчання здобув базову вищу освіту у ІНФОРМАЦІЯ_4 за напрямом підготовки 6.092400 «Телекомунікації» і йому було присвоєно кваліфікацію бакалавра телекомунікацій, що підтверджується копією диплома серії НОМЕР_1 від 15.07.2007 з додатком.
У 2009 році ОСОБА_1 за денною формою навчання здобув повну вищу освіту (ступінь магістра) у ІНФОРМАЦІЯ_4 за спеціальністю 9.092481 «ІНФОРМАЦІЯ_5» і йому було присвоєно кваліфікацію професіонала в області електроніки і телекомунікацій, офіцера військового управління тактичного рівня та видано диплом спеціаліста, що підтверджується копією диплома серії НОМЕР_2 від 14.02.2009 з додатком.
Згідно з довідкою про проходження військової служби, ОСОБА_1 у період з 14.08.2007 по 14.02.2009 був курсантом ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується матеріалами справи.
Судом досліджено копію навчального плану ІНФОРМАЦІЯ_4 з підготовки бакалавра телекомунікацій (напрям підготовки 0924 Телекомунікації), затвердженого ректором НТУУ «КПІ» 27.09.2002, отриману представником заявника з Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, з якої вбачається, що навчальним планом за вказаним напрямом підготовки, окрім загальноосвітніх дисциплін, передбачались оперативно-тактичні (тактичні) та тактико-спеціальні дисципліни, військово-технічні та військово-спеціальні дисципліни, загальновійськові дисципліни, а також практичне навчання (польовий вихід, навчальна практика, практичне виконання навчально-бойових завдань). Успішне опанування ОСОБА_1 вказаних дисциплін підтверджується додатком до диплома бакалавра серії НОМЕР_1 від 15.07.2007.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд бере до уваги, що навчання ОСОБА_1 у військовому навчальному підрозділі, який функціонував у складі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», мало специфічний характер та було безпосередньо пов`язане з підготовкою офіцерських кадрів для Збройних Сил України.
Суд враховує, що з моменту зарахування до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 фактично проходив підготовку як військовий фахівець, перебував у режимі, наближеному до проходження військової служби, підпорядковувався внутрішньому розпорядку військового навчального закладу та в подальшому безперервно продовжив службу у Збройних Силах України. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, необхідне заявникові для подальшого врегулювання питань, пов`язаних із повним та належним відображенням відомостей про його службу в особовій справі та послужному списку, а іншим способом підтвердити цей факт заявник не має можливості.
Відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України» до Збройних Сил України належать об`єднання, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації.
Відповідно до Положення про військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України № 400/192 від 20.06.2003 року, який діяв на момент проходження навчання заявником, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів є структурними підрозділами цих вищих навчальних закладів. До них відносяться військові інститути, військові коледжі, факультети та кафедри військової підготовки вищих навчальних закладів.
Згідно з переліком вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року №1410 «Про створення єдиної системи військової освіти» до переліку вищих військових навчальних закладів належать також військові навчальні підрозділи цивільних вищих навчальних закладів, у яких здійснюється військова підготовка студентів за програмами підготовки офіцерів запасу.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року №269 «Про створення ІНФОРМАЦІЯ_7» з метою подальшого удосконалення підготовки офіцерських кадрів для Збройних Сил, Служби безпеки та інших військових формувань в рамках єдиної системи військової освіти і науки створено ІНФОРМАЦІЯ_8.
Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на момент вступу ОСОБА_1 до вищого навчального закладу), передбачалось, що одним із видів військової служби є військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.
У силу положень ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на момент вступу ОСОБА_1 до вищого навчального закладу) громадяни, які прийняті на військову службу і навчаються у вищих військових навчальних закладах або вищих навчальних закладах, де є військові навчальні підрозділи, і не мають звань прапорщиків або мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, які мають такі звання, - слухачами.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, враховуючи вимоги чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - початку проходження військової служби у Збройних Силах України з 01.09.2003 року є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

IV. Резолютивна частина
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 293-294, 315, 316, 318 ЦПК України, суд вирішив:
1.Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_3, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що початком проходження військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) є дата 01 вересня 2003 року .
2.Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
3.Заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;
Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_2; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4. 

Суддя: