Справа № 344/939/26
Провадження № 2/344/2922/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
25 серпня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої Кіндратишин Л.Р.,
за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства « Науково виробнича фірма « Елітфіто» про припинення трудових відносин,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача –адвокат Зелінський П.Л. звернулася до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить : припинити з 01.09.2021 трудові відносини між позивачем та відповідачем на підстав ст. 38 КЗпП України.
В обґрунтування позову зазначено, що наказом директора приватного підприємства «Науково-виробнича фірма « Елітфіто» Дзюбанюка Назара Олександровича за №35/18 –К від 31.07.2018 ОСОБА_1 прийнято на посаду головного бухгалтера з 01.08.2018 з оплатою згідно із затвердженого штатного розпису . на вказаній посаді ОСОБА_1 юридично працює по даний час, однак ПП НВФ « Елітфіто» з 2021 року перестала функціонувати внаслідок смерті єдиного власника та керівника ОСОБА_2 , копія свідоцтва про смерть додається.
З метою звільнення ОСОБА_1 01.07.2021 на адресу відповідача подав власноручно написану заяву про звільнення з посади головного бухгалтера за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Окрім цього, ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Внаслідок того, що на даний час за ОСОБА_1 обраховується місце роботи в приватному підприємстві « Науково-виробнича фірма «Елітфіто», останній не може в повній мірі реалізувати свої трудові права та отримувати в повній мірі грошове забезпечення та соціальні гарантії які військовослужбовець.
З часу подання заяви пройшло понад чотири роки, але відповіді він не отримав, розрахунок з ними не проведено, трудову книжку не видали, незважаючи на його бажання припинити відносини.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.01.2026 справу передано судді Кіндратишин Л.Р.
02.12.2024 - ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, а також відсутності позивача; позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Представник повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.
За таких обставин, з урахуванням положень статей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Так, відповідно до наказу №35/18-К Приватного підприємства « Науково-виробнича фірма « ЕЛІТФІТО» від 31.07.2018, за підписом директора Н.О. Дзюбанюк принято на роботу ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера з 01.08.2018 з оплатою праці згідно затвердженого штатного розпису ( а.с. 27), що також відповідає запису в трудовій книжці НОМЕР_2 , від 28.01.2005 ( а.с. 29).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Івано-Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Івано-Франківськ) 23.03.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до відповіді №2262236 від 22.01.2026, що надана на запит суду з ЄДРЮО ФОП та ГФ, приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «Елітфіто», ідентифікаційний код юридичної особи : 36997530, є зареєстрованою з 31.05.2010, керівник та засновник ОСОБА_2 ( а.с. 14-16).
01.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до керівника ПП « НВФ « Елітфіто» із заявою про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 15.07.2021,таку заяву адресатом отримано згідно вх.. №14 02.07.2021 ( а.с. 8).
Згідно із довідкою в/ч НОМЕР_1 від 17.11.2023 № 2659/1/1206, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації ( а.с. 10).
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
За змістом статті 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ст.48 КЗпП України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 cт. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).
У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40,41 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3,7 ст.36, ст.45КЗпП України та ін.).
Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.
Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору с, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
За ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.
Отже, чинне трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника.
Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем, про що свідчать матеріали, що долучені до справи (копія трудової книжки та довідка підприємства).
Позивач покликається на те, що трудові відносини припинилися, позивач не виходить на роботу, заробітну плату не отримує. Одноосібний керівник ПП « НВФ « Елітфіто» помер.
Відтак, позивач фактично позбавлений можливості припинити трудові відносини з через фактичне припинення діяльності ПП « НВФ « Елітфіто», а також відсутність будь-яких посадовий осіб підприємства, у спосіб, передбачений КЗпП України.
Станом на час розгляду справи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про нового керівника 
Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1 та 2ст. 5 ЦПК України), - про це йдеться в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20.
У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.
Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими.
Ураховуючи викладене, права позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з ПП « НВФ « Елітфіто» припиненими за рішенням суду.
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення даного позову та визнання трудових відносин між позивачем та відповідачем припиненими з 14.07.2021, тобто по закінченню двотижневого терміну звернення із заявою про звільнення від 01.07.2021, що узгоджується з ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а не по закінченню двомісячного терміну як просить позивач з 01.09.2021. Іншим чином дату припинення трудових відносин не обґрунтовує. 
Відтак, позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання трудові відносини між ОСОБА_1 та Приватним підприємством « Науково виробнича фірма « Елітфіто» припиненими на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України з 15 липня 2021 року, оскільки позивач позбавлений можливості оформити їх припинення у порядку, передбаченому законодавством
На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст 38, 39 КЗпП України, ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 81, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та Приватним підприємством « Науково виробнича фірма « Елітфіто» припиненими на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України з 15 липня 2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне підприємство « Науково виробнича фірма « Елітфіто», ЄДРПОУ : 36997530 , юридична адреса: вул. Івасюка, 58, кв. 66 м. Івано-Франківськ.
Повне рішення 25.08.2026.
Суддя
Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.