Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
Справа №348/1201/26
Провадження № 2/348/1331/26

07 липня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм ІФ"про стягнення не виплаченої заробітної плати.
Процесуальні дії у справі.
04.05.2026 ОСОБА_1 пред`явив позов, відповідно до якого просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм ІФ" 66868,00 гривень заробітної плати, яка не була йому виплачена після звільнення за період з 01.11.2024 до 24.02.2025.В обґрунтування позову наведено таке. Позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «ПРАЙМ ІФ», а саме працював на посаді водія. 24 лютого 2025 року його було звільнено з роботи за власним бажанням. Зазначає, що при звільненні відповідач копію наказу (розпорядження) про звільнення та письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні не надав. Запис про звільнення було внесено до трудової книжки із запізненням — лише 28.02.2025. Заборгованість відповідача із виплати заробітної плати за період з 1 листопада 2024 року до 24 лютого 2025 року включно становить 66 868,00 гривень. Згідно з випискою по картковому рахунку позивачач, заробітна плата за жовтень 2024 року (яка за законом мала бути виплачена не пізніше 7 листопада) була виплачена лише 17 грудня 2024 року. Нарахування заробітної плати починаючи із жовтня 2024 року відповідач позивачу не здійснював. У спірний період позивач постійно перебував у трудових відносинах з відповідачем, був допущений до керування транспортними засобами компанії (тягач AE1760HC, причіп AE3615XP) та належним чином виконував усі розпорядження керівництва, перебував у рейсах, що підтверджується звітами бухгалтера та диспетчера через месенджер Viber. Зокрема, були виконані такі рейси: 21.11.2024 маршрут: Надвірна — Ізмаїл — Петродолинське — Одеса (пройдена дистанція — 1384 км); 27.11.2024 маршрут: Одеса — Канів — Гайсин (пройдена дистанція — 843 км); 13.12.2024 маршрут: Гайсин — Ізмаїл — Верховина — Надвірна (пройдена дистанція — 1871 км). Протягом решти спірного періоду, позивача не забезпечували роботою. Згідно з нормами чинного законодавства це кваліфікується як простій не з вини працівника. Такі дії відповідача позивач вважає проявом крайньої недобросовісності та штучним створенням ситуації правової невизначеності щодо його статусу як працівника.
05.05.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі. Постановив розглядатисправу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
02.07.2026 позивач в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
02.07.2026 відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав. Враховуючи наведене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд встановив:
Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 з 13.12.2023 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів в ТОВ "Прайм ІФ" на підставі наказу №15/к від 12.12.2023 та 28.02.2025 звільнений за власним бажанням на підставі наказу №25/к від 24.02.2025.
Відповідно до виписка АТ «Ощадбанк» щодо надходжень по картковому рахунку позивача відсутні надходжень зарплати за період з листопада 2024 року до люого 2025 року; останнє надходження заробітної плати від відповідача 17.12.2024 за 2-гу половину жовтня 2024 року у розмірі 3302,88 гривень. З урахуванням руху коштів по карті позивача, саме ця карта була призначена для виплати заробітної плати відповідачем.
Відповідно до довідки з ПФУ форми ОК-7 позивач отримував від відповідача дохід у з 2023 року до вересня 2024 року включно. За вересень 2024 року позивачу було нараховано 46288,06 гривень, а за серпень 2024 року - 9090,91 гривень.
09.03.2026 позивач надіслав відповідачу претензію щодо виплати заборгованості із заробітної плати та проведення остаточного розрахунку при звільненні.
Оцінка суду.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Отже, аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Чинним законодавством передбачена обов`язкова мінімальна гарантія оплати часу простою не з вини працівника, який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) (стаття 113 КЗпП України).
Як встановлено судом позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем та був звільнений з займаної посади 28.02.2025. Заробітну плату відповідач перестав нараховувати позивачу з жовтня 2024 року. Водночас, відповідно до виписки про рух коштів по карті позивача за жовтень 2024 року відповідач виплатив йому кошти у розмірі 8132,88 гривень, як за місці коли позивач не перебував у рейсі. Доказів того, що позивачу була виплачена заробітна плата за період з листопада 2024 року до 28.02.2025 (день звільнення) суду не надано. Відповідач на виконання вимог ст.81 ЦПК України доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 1287,88 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість із заробітної плати у розмірі про який просить позивач. З цієї суми підлягають відрахуванню податки, збори та обов`язкові платежі в державний бюджет. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Враховуючи наведене, рішення суду слід допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітку за один місяць.
На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 1331,20 гривень.
Керуючись ст. 264, 265, 430 ЦПК України, суд,
ухвалив:
позов ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм ІФ"про стягнення не виплаченої заробітної плати,задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм ІФ" на користь ОСОБА_1  заборгованість із заробітної плати за період з 1 листопада 2024 року до 24 лютого 2025 рокуу розмірі 66868 (шістдесят шість тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, з якої підлягають вирахуванню податки, збори та інші обов`язкові платежі, відповідно до закону.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм ІФ" на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривень.
Рішення суду в частині стягнення заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його постановлення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайм ІФ", ідентифікаційний код 44974387, місцезнаходження: вул. Маланюка, 101, м. Київ.
Повний текст судового рішення складено 10.07.2026. 

Суддя Матолич В.В.