МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/3231/26 
Провадження № 2-а/210/46/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
21 липня 2026 року        м. Кривий Ріг

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін справу за уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , відокремлений підрозділ відповідача, який діє від його імені ІНФОРМАЦІЯ_2  про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
14 травня 2026 року представник ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в інтересах позивач ОСОБА_1 , уточнивши адміністративний позов до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , відокремлений підрозділ відповідача, який діє від його імені ІНФОРМАЦІЯ_2  про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, просив суд скасувати ухвалену 06.05.2026 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 Постанову №R523423 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 травня 2026 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було ухвалено постанову №R523423 за ч.3 ст. 210 КУпАП та був накладений штраф в розмірі 17 000,00 грн., вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки порушення вимог ст. 283 КУпАП постанова не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи, зокрема, не зазначені дата чи період вчиненого адміністративного правопорушення. 
Крім того зазначила, що 06.03.2023 позивач стала на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого вказаним ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу кожні шість місяців надавалась відстрочка від військової служби, після 06.03.2023 року правила військового обліку вона не порушувала, а тому посилаючись на вимоги ч.9 ст. 38 КУпАП зазначила, що строк притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, закінчився ще у березні 2024 року. У зв`язку з чим, з огляду на закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у відкритій відносно неї справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з чим, слід було винести постанову про закриття справи.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 14 травня 2026 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.
Ухвалою суду від 18 травня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження.
03 червня 2026 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 Петренко О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому, представник посилаючись на вимоги Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зазначив, що згідно даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивачка змінила 02.12.2025 року місце реєстрації, на підставі довідки №6117-5000856845 від 08.04.2022 року на АДРЕСА_1 та протягом 7 днів не звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 для постановки на військовий облік за місцем перебування як ВПО. 06.05.2026 року позивач через свій електронний кабінет (за стосунок Документ сформований в системі Резерв+) надіслала заяву №SA475FDD6-C632-F111-88AC-0050569D792C про визнання даного адміністративного правопорушення та надала згоду на притягнення до адміністративної відповідальності без її присутності, з правом сплати 50 % розміру штрафу. 06.05.2026 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було розглянуто електронну заяву та реєстром сформовано Постанову №R523423 від 06.05.2026 року про накладення штрафу 17000 грн з наданням пільгового розміру штрафу 8500 грн, у справі №F4234873 від 06.05.2026 року за статтею 210 КУпАП. Виходячи з вище викладеного, позивачка добровільно визнала дане адміністративне правопорушення та 06.05.2026 самостійно, через застосунок Резерв+ звернулась до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності
Щодо посилання представника позивача на вимоги ч.7 ст. 38 КУпАП зазначив, що датою виявлення відповідачем порушення є 06.05.2026, тобто дата коли позивачка надіслала до ТЦК та СП заяву про визнання адміністративного правопорушення. При цьому, після виявлення правопорушення 06.05.2026 оскаржувана постанова була винесена 06.05.2026, а отже не сплинули три місяці з моменту його виявлення. Також ч. 7 ст. 38 КУпАП встановлює граничний термін притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 210, 210-1 КУпАП – не пізніше одного року з дня його вчинення (дата реєстрації 02.12.2025 року плюс 7 днів для постановки, дата вчинення 09.12.2025 року граничний термін притягнення 08.12.2026 року). Отже, на момент складання постанови 06.05.2026 не сплив один рік з моменту не постановки на військовий облік за місцем ВПО, а тому строки, встановлені ст. 38 КУпАП для накладання адміністративного стягнення не сплили.
08 червня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що зміна позивачкою ОСОБА_1 реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та порушення при цьому правил військового обліку дійсно мали місце. Однак, вказані зміна реєстрації місця проживання та порушення правил військового обліку мали місце не 02.12.2025 року, як стверджує у відзиві на позов представник відповідача, а у 2022 році, тобто – більш ніж чотири роки тому. Саме це порушення правил військового обліку і було визнане позивачкою ОСОБА_1 в заяві, поданій нею до ІНФОРМАЦІЯ_4 через застосунок «Резерв+».
08 червня 2026 року позивачем було уточнено позовну заяву та заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_7 , відокремлений підрозділ відповідача, який діє від його імені ІНФОРМАЦІЯ_2  про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою судді від 09 червня 2026 року уточнену позовну заяву було повернуто позивачу з підстав порушення вимог ч.1, 8 ст. 47 КАС України.
12 червня 2026 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява до ІНФОРМАЦІЯ_7 , відокремлений підрозділ відповідача, який діє від його імені ІНФОРМАЦІЯ_2  про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 01 липня 2026 року прийнято уточнену позовну заяву до розгляду та установлену відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву про уточнення позовних вимог протягом 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.
06 травня 2026 року позивач подав заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила адресу місце проживання АДРЕСА_2 та повідомила, що нею допущено порушення правил військового облік, а саме у семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не стала на військовий облік у ТЦК та СП за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи. Факт вчинення адміністративного правопорушення визнала та надала згоду на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності .
Згідно з постановою №R523423 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 06.05.2026, складеною тво начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , задеклароване/зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. В даній постанові зазначено, що за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено що ОСОБА_1 на стала на військовий облік як ВПО (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу») чим допустила порушення правил військового обліку.
Відповідно до долучених до відзиву на позовну заяву відомостей, ОСОБА_1 14.03.2011 року була взята на облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 , її адреса реєстрації зазначена – АДРЕСА_2 , 02.12.2025 була зазначена адреса ВПО ОСОБА_4 – АДРЕСА_1 .
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.
19.05.2024 набрав чинності Закон України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховний Суд у листі від 13.07.2018 № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Таким чином, на дату винесення оскаржуваної постанови (23.04.2025) в Україні діяв особливий період.
Диспозиція статті 210 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають правила ведення військового обліку.
Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яка була викладена в новій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX (набрав чинності 18.05.2024) у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).
Окрім того, згідно підпункту 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 військовозобов`язані повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи.
Таким чином з 18.05.2024 був встановлений обов`язок для військовозобов`язаних, які залишили або покинули своє місце проживання в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи.
Судом встановлено і не оспорюється сторонами, те що ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якої АДРЕСА_2 . 
Позивач стверджує, що 08 квітня 2022 року вона була взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , що матеріалами справи не підтверджено. 
Натомість в позовній заяві, в заяві про визнання вчинення адміністративного правопорушення від 06.05.2026 року позивач зазначає адресу свого проживання АДРЕСА_2 .
Отже, враховуючи приписи частини четвертої статті 37 Закону № 2232-XII, ОСОБА_1 , починаючи з 18.05.2024 була зобов`язана протягом семи днів стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, тобто у ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Частиною третьою статті 33 Закону № 2232-XII визначено, що військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Згідно пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-XII взяттю на військовий облік підлягають військовозобов`язані: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань;
Як вбачається з наявної у справі відомостей наданих відповідачем, ОСОБА_1 14.03.2011 року була взята на облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 , її адреса реєстрації зазначена – АДРЕСА_2 , 02.12.2025 була зазначена адреса ВПО ОСОБА_4 – АДРЕСА_1 .
Доказів того, що позивач в семиденний строк від дати виникнення в неї такого обов`язку за частиною четвертою статті 37 Закону № 2232-XII стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, матеріали справи не містять.
Матеріали справи не містять жодних доказів, які б надавали суду можливість застосувати положення примітки до статті 210 КУпАП.
Згідно частини третьої статті 210 КУпАП (в редакції Закону № 3696-IX від 09.05.2024) за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, що відповідає положенням санкції ч.3 ст.210 КУпАП.
Таким чином, суд дійшов висновку про правильну кваліфікацію начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 правопорушення вчиненого позивачем та розміру накладеного штрафу.
З приводу посилання позивача на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності після закінчення строків притягнення до відповідальності суд зазначає, що вказане адміністративне правопорушення є триваючим, а позивача притягнуто до адміністративної відповідальності в межах трьох місяців з дня виявлення правопорушення.
Вказані висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 18 грудня 2019 року в справі № 158/286/17, від 03 травня 2018 року в справі № 487/2854/17, від 11 квітня 2018 року в справі № 804/401/17, від 01 липня 2020 року в справі № 621/497/17.
При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про виявлення відповідачем правопорушення, вчиненого позивачем, до 06 травня 2026 року.
Відповідно до частин першої, сьомої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
З матеріалів справи вбачається, що порушення позивачем було вчинено 09.12.2025 року, з урахуванням реєстрації відомостей про адресу проживання як внутрішньо переміщеної особи 02.12.2025 року, тобто, станом на дату притягнення позивача до адміністративної відповідальності не сплинув один рік з дня вчинення правопорушення.
Щодо твердження позивача про початок відрахування строку притягнення до адміністративної відповідальності з 08.04.2022 року, суд зазначає.
З наданої інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери убачається, що ОСОБА_1 з 02.12.2025 була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , проте всупереч зазначеним вище вимогам закону не стала там у семиденний строк на військовий облік у відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.
Тобто у суду є підстави вважати, що позивачем було порушено правила військового обліку щодо постановлення на облік у відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки після прибуття до нового місця проживання саме з 02.12.2025 року.
Судом встановлено, що позивач фактично змінила місце проживання, однак у встановленому законом порядку не повідомила про це відповідний ТЦК та СП.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані зобов`язані: повідомляти у семиденний строк органи, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну місця проживання, сімейного стану, освіти, місця роботи тощо.
Аналогічний обов`язок передбачений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, сам по собі факт оскарження постанови суб`єкта владних повноважень не звільняє позивача від обов`язку надання доказів, які свідчать про її протиправність (зокрема, постанови ВС від 22.01.2020 у справі № 826/12123/18, від 15.09.2021 у справі № 520/10134/19).
Суд звертає увагу, що процесуальна пасивність сторони, її неявка без поважних причин та ненадання доказів не можуть бути компенсовані судом шляхом самостійного збирання доказів, оскільки це суперечило б принципам змагальності та диспозитивності адміністративного процесу (ст. 9, 11 КАС України).
Оскаржувана постанова ТЦК та СП є актом індивідуальної дії, який вважається правомірним, доки інше не буде доведено у встановленому законом порядку. Позивачем доказів повідомлення відповідача про реєстрації її як ВПО 08.04.2022 суду не надано.
Таким чином, доводи позивача, стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.
Отже, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про доведеність факту невиконання позивачем свого військового обов`язку щодо дотримання порядку і правил військового обліку передбачених частиною четвертою статті 37 Закону № 2232-XII та наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 210 КУпАП, а тому правові підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 14-1, 22, 33-35, 38, 132-1, 245, 251, 254, 280, 284 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні уточненого адміністративного позову ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , відокремлений підрозділ відповідача, який діє від його імені ІНФОРМАЦІЯ_2  про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Металургійного районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Ю. Вікторович