Справа № 357/11755/23
Провадження № 2-др/357/103/26

УХВАЛА
про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення
15 вересня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя – Цукуров В. П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння-
В С Т А Н О В И В :

Рух справи. 
02.11.2023 року судом було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.48).
23.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.152).
04.06.2024 року судом було залишено позовну заяву без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.163-164).
17.06.2024 року судом було продовжено розгляд справи (т.1 а.с.194).
12.05.2025 року судом було зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 року по справі №357/8305/23 (т.2 а.с.106-107).
27.03.2026 року провадження у справі було поновлено у зв`язку з ухваленням Київським апеляційним судом постанови у справі №357/8305/23 (т.2 а.с.129).
30.04.2026 року у судове засідання ані позивач, ані її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т.2. а.с. 132, 140). Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т.2 а.с.134-136).
10.06.2026 року у судове засідання ані позивач, ані її представник повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т.2. а.с.146, 154). Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т.2 а.с.148-150).
16.07.2026 року у судове засідання ані позивач, ані її представник втретє поспіль не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т.2. а.с.158). Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т.2 а.с.159-162).
16.07.2026 року ухвалою суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння було залишено без розгляду у зв`язку у зв`язку з повторною неявкою Позивача/її представника в судові засідання (т.2 а.с. 198-201).

Зміст вимог заяви. Позиції сторін.
21.07.2026 року представником відповідача сформовано в системі «Електронний суд», 23.07.2026 року канцелярією суду зареєстровано та 24.07.2026 року передано для розгляду судді заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій остання просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати у розмірі 50000,00 гривень. Заяву мотивовано тим, що в даній справі позивач подала позов про витребування майна з чужого незаконного володіння мотоцикла YARLEY DAVIDSON у ОСОБА_2 , а в справі №357/8305/23 подала позов до ОСОБА_3 про поділ цього ж мотоцикла з вимогою виплати їй половину коштів за цей мотоцикл, то такі дії позивача, на думку представника відповідача, слід розцінювати як не обґрунтований позов (т.2 а.с. 203-206).
10.09.2026 року до канцелярії суду представником позивача подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у яких остання просить суд відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Зазначила, що в жодному з поданих по даній справі документі не наведено попереднього орієнтовного розрахунку суми витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови в задоволенні заяви (т.2 а.с.220-225).
10.09.2026 року у судове засідання сторони/їхні представники не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без її участі (т.2 а.с. 227-229).

Інші процесуальні питання. 
За правилами ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з приписами п.1 ч.1 ст.258 ЦПК України, ухвала є судовим рішенням.
У зв`язку з тим, що за наслідками розгляду даної справи судом було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, додаткове судове рішення ухвалюється у формі ухвали суду. 

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, неприбуття у судове засідання учасників даної справи не перешкоджає розгляду заяви про ухваленню додаткового рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Як зазначалося, у судове засідання сторони/їхні представники не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Норми процесуального та матеріального права України, якими керується суд.
За правилами статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Так, ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Отже, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. У пункті 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Висновки суду.
З викладеного вбачається, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Отже, нормою ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.
З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії Позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26.09.2018 року по справі №148/312/16-ц, у постанові від 12.11.2020 року у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18.

Як вбачається зі змісту позовної зави ОСОБА_1 у даній цивільній справі, у своїх позовних вимогах вона просить суд:
витребувати з володіння ОСОБА_4 транспортний засіб – мотоцикл марки HARLEY, модель DAVIDSON, 1999 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір: червоний, тип ТЗ: МОТОЦИКЛ-А;
скасувати реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу – мотоцикла марки HARLEY, модель DAVIDSON, 1999 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір: червоний, тип ТЗ: МОТОЦИКЛ-А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за ОСОБА_4 .
Разом з цим, 02.04.2025 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/8305/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, поряд з іншим, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини мотоцикла марки Harley-Davidson FAT BOY, 1999 року випуску, колір червоний, у розмірі 114165,00 грн., тобто спірного мотоцикла в цивільній справі, що розглядається.
З огляду на оскарження у апеляційному порядку відповідачем ОСОБА_2 рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 року по справі №357/8305/23 ухвалою суду від 12.05.2025 року провадження у даній цивільній справі було зупинено до набрання указаним рішенням суду законної сили.
02.03.2026 року постановою Київського апеляційного суду рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 року в частині: поділу житлового будинку АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz ML 350 3948, 2007 року випуску, колір сірий, у розмірі 206 370,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI 2987, 2007 року випуску, колір білий, у розмірі 240 525,00 грн; 1/2 частини причепа Stema MT 0750, 2004 року випуску, колір сірий, у розмірі 25 800,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Volkswagen Jetta 1984, 2014 року випуску, колір білий, у розмірі 202 930,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz 316 2689, 2003 року випуску, колір білий, у розмірі 219 305,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Opel Insignia 1956, 2011 року випуску, колір сірий, у розмірі 169 985,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI 2987, 2007 року випуску, колір білий, у розмірі 240 525,00 грн, та стягнення 1/2 частини виконання за борговими зобов`язаннями у розмірі 4 419 137, 50 грн, а всього 5 724 577,50 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини мотоцикла марки Harley-Davidson Fat Boy, 1999 року виписку, колір червоний, у розмірі 114 165,00 грн. - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини мотоцикла марки Harley-Davidson Fat Boy, 1999 року виписку, колір червоний, у розмірі 114165,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Тобто вказаним судовим рішенням було фактично вирішено спірні правовідносини щодо реалізації права власності сторін на мотоцикл марки HARLEY, модель DAVIDSON, 1999 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір: червоний, тип ТЗ: МОТОЦИКЛ-А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які у свою чергу складають предмет розгляду даної цивільної справи.
27.03.2026 року ухвалою суду провадження у даній цивільній справі було поновлено. Як встановлено судом, після поновлення провадження у справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, позивач та її представник не з`явилися в усі три призначені по справі судові засідання. При цьому на кожне з судових засідань представником позивача подавалися клопотання про відкладення розгляду справи. Такі дії сторони позивача призвели до необґрунтованого затягування розгляду даної цивільної справи. 
Судом ураховано, що справа перебувала у провадженні суду три роки. 
Тільки після поновлення провадження у справі судом було виділено необхідний процесуальний час та призначено три судових засідання, на процесуальні дії та повідомлення її учасників було витрачено ресурс (державні кошти та робота працівників апарату). Отже, суд констатує, що такі дії позивача та її представника (неявка в судові засідання) є діями, спрямованими на безпідставне затягування розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, 05.06.2024 року, тобто вже після закриття підготовчого провадження у даній справі та подання відповідачем відзиву на позовну заяву, між останньою та адвокатом Конновою Н.І. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (т.2 а.с 210).
У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова Верховного Суду від 08.04.2021 року у справі №161/20630/18).
У даній справі судом враховано, що відносини щодо надання послуг з правової допомоги між відповідачем та адвокатом Конновою Н.І., вартість яких заявлено до відшкодування, розпочалися 05.06.2024 року, тобто вже після закриття підготовчого провадження у даній справі, а також той факт, що після цього стороною відповідача не подавалося відзиву на позовну заяву. З огляду на викладене суд відхиляє посилання представника позивача на неподання відповідачем попереднього орієнтовного розрахунку суми витрат на правову допомогу, як на підставу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В акті приймання-передачі виконаних робіт від 20.07.2026 року в рамках даної справи (т.2 а.с. 208) зазначено, що адвокатом в період з 05.06.2024 року по 20.07.2026 року фактично виконано наступні роботи загальною вартістю 50000,00 гривень:
попередня консультація щодо характеру обставин справи – 1000,00 гривень;
ознайомлення з матеріалами судової справи – 3000,00 гривень;
аналіз матеріалів справи – 3000,00 гривень;
участь у судовому засіданні з урахуванням затраченого часу на дорогу – 3000,00 гривень;
складання та подання письмових пояснень у справі – 4000,00 гривень;
складання та направлення адвокатського запиту до ТСЦ 3242 – 2000,00 гривень;
складання та направлення до суду клопотання про долучення доказів – 1000,00 гривень;
участь у судовому засіданні з урахуванням затраченого часу на дорогу – 3000,00 гривень;
участь у судовому засіданні з урахуванням затраченого часу на дорогу – 3000,00 гривень;
участь у судовому засіданні з урахуванням затраченого часу на дорогу – 3000,00 гривень;
участь у судовому засіданні з урахуванням затраченого часу на дорогу – 3000,00 гривень;
участь у судовому засіданні з урахуванням затраченого часу на дорогу – 3000,00 гривень;
участь у судовому засіданні з урахуванням затраченого часу на дорогу – 3000,00 гривень;
гонорар успіху – 15000,00 гривень.

Разом із тим, сам по собі факт погодження сторонами розміру гонорару та наявність відповідних підтверджуючих документів не є безумовною підставою для покладення всієї суми витрат на іншу сторону спору. Вирішуючи питання про їх розподіл, суд зобов`язаний перевірити не лише реальність таких витрат, а й їх необхідність та співмірність із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Суд звертає увагу, що у даній цивільній справі за час перебування справи у провадженні суду, представником відповідача було фактично підготовлено та подано до суду два процесуальних документи: письмові пояснення та клопотання про долучення доказів.
Крім того, з акту приймання-передачі виконаних робіт від 20.07.2026 року в рамках даної справи вбачається, що значна частина заявлених послуг фактично охоплюється єдиною процесуальною дією: підготовкою та поданням до суду письмових пояснень, включаючи адвокатський запит, попередня консультація щодо характеру обставин справи, ознайомлення з матеріалами судової справи, аналіз матеріалів справи. Такі дії є взаємопов`язаними складовими одного процесуального завдання і не можуть штучно поділятися з метою збільшення загального часу та вартості послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21.
До висновку про справедливість і співмірність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50% від попередньо заявленої суми у аналогічній ситуації дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 11.03.2021 року у справі № 911/2681/19.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу на 50% та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 гривень, що становить 1/2 частину від заявленої суми. Такий розмір суд вважає розумним, обґрунтованим та співмірним.
Висновки суду узгоджуються з практикою розгляду даних питань Київським апеляційним судом (постанова від 19.05.2026 року у справі №357/7710/17 тощо).
Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133,137, 142, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння – задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №357/11755/23.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).
У задоволенні іншої частини вимог заяви – відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Третя особа – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст ухвали суду складено та підписано 15.09.2026 року.

Суддя | В. П. Цукуров