ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/22736/25
Суддя І інстанції – Сластьон А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року у справі за адміністративним Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому просило
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо невчинення дій, передбачених пунктом 87.5 статті 87 ПК України, а саме: невизначення дебіторської заборгованості Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» джерелом погашення податкового боргу;
-зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області: повідомити позивача про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості, укласти з позивачем договір про переведення права вимоги дебіторської заборгованості відповідно до пункту 87.5 статті 87 ПК України та Порядку №585.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що станом на дату звернення до суду за ним обліковується податковий борг в сумі 93 215 234, 89 грн. Вжиті податковим органом заходи, спрямовані на погашення податкового боргу, результатів не дали, оскільки кошти на рахунках підприємства відсутні. Також, у позивача відсутнє майно, яке може бути використано як джерело погашення податкового боргу. Позивач неодноразово звертався до відповідача із пропозицію щодо визначення дебіторської заборгованості позивача джерелом погашення податкового боргу з подальшим укладенням договору про переведення права вимоги на контролюючий орган. Однак відповідач продовжує вчиняти бездіяльність, відмовляючи позивачу у визначенні джерелом погашення податкового боргу наявної дебіторської заборгованості, ігноруючи пропозиції підприємства, направлені на реальне погашення податкового боргу. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи знаходиться достатньо доказів належного надання відповідачеві підтвердження наявності в позивача дебіторської заборгованості строк погашення якої настав, і яку можна використати в якості джерела погашення податкового боргу КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія». Проте суд першої інстанції не дослідив це належним чином, що призвело до ухвалення протиправного рішення. Зволікання з визначенням дебіторської заборгованості фактично призводить до ігнорування встановленого Податковим кодексом України механізму погашення податкового боргу та позбавляє Позивача можливості виконати податковий обов`язок у передбачений законом спосіб. Це є проявом триваючої бездіяльності контролюючого органу, яка є протиправною та підлягає припиненню.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» (Ідентифікаційний код: 32130551, місцезнаходження: 51914, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Тритузна, буд. 168) є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) і перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Станом на дату звернення позивача до суду в інтегрованих картках платника податків Приватного акціонерного товариства Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» обліковується податковий борг на загальну суму 93215234, 89 грн.
В рамках вжиття заходів, спрямованих на погашених податкового боргу, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області направлялися платіжні інструкції (інкасові доручення) на примусове списання коштів до банків, в яких обслуговується позивач. Однак, такі інкасові доручення поверталися без виконання, в тому числі, у зв`язку з відсутністю коштів на розрахункових рахунках підприємства. Факт відсутності/недостатності коштів на рахунках позивача встановлено й під час судового розгляду справи №160/20015/25, про що позивачем зазначено у позові.
Окрім того у КП КМР «Кам`янська ТПК» відсутнє майно, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу. Даний факт встановлено та підтверджено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі №160/17486/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року.
14 лютого 2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до позивача із запитом від 06.02.2023 №7150/6/04-36-13-02-14 про надання переліку дебіторської заборгованості з розподілом за періодами її виникнення, з двосторонніми актами звірки по кожному дебітору, що надасть можливість її опису та подальшої реалізації.
Листом №39245/6/04-36-13-09-10 від 30.05.2023 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області проінформувало позивача про те, що для визначення джерела погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків позивачу необхідно надати перелік дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та яка реальна до стягнення, з розподілом за періоди її виникнення, з двосторонніми актами звірками по кожному дебітору.
14 липня 2025 року Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» подало до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області лист-пропозицію, в якому просило прийняти рішення щодо визначення дебіторської заборгованості Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» джерелом погашення податкового боргу підприємства.
Листом №67243/6/04-36-13-09-10 від 22.07.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що дебіторська заборгованість повиннна бути підтверджена не лише обліком на бухгалтерських рахунках та аналітичним обліком, а також задокументована у двосторонніх актах звірки між платником податків та дебітором. Платник податків передає контролюючому органу всі документи, що свідчать про право вимоги. У зв`язку з викладеним, для цілей використання дебіторської заборгованості як джерела погашення податкового боргу розглядатиметься інформація (довідка про стан дебіторської заборгованості та надані належним чином завірені копії судових наказів/рішень суду, актів звірок у достатній для організації стягнення кількості примірників) оформлена за підписом безпосереднього керівника платника податків КП КМР «КАМ`ЯНСЬКА ТПК» за даними програм ведення бухгалтерського та податкового обліку платника. 
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача в частині невизначення джерелом погашення податкового боргу наявної дебіторської заборгованості та неукладення відповідного договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вчинено всі дії, передбачені пунктом 87.5 статті 87 ПК України та пунктом 4 розділу II Порядку №585, направлені на укладення з відповідачем договору про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган. Натомість, самим позивачем не надано податковому органу документів, на підтвердження існування реальної дебіторської заборгованості, без чого не є можливим укладення відповідного договору. Крім того ненаправлення контролюючим органом повідомлення про визначення дебіторської заборгованості, строк якої настав, джерелом погашення податкового боргу, а також неукладення договору про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган жодним чином не позбавляє позивача самостійно здійснювати заходи зі стягнення заборгованості (грошових коштів) з дебіторів з подальшим направленням отриманих коштів в рахунок погашення податкового боргу.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Виконанням податкового обов`язку відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПКУ є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. 
Пунктом 87.1 ст. 87 ПКУ передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. 
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п. 95.1 ст. 95 ПКУ).
Відповідно до п. 20.1 ст. 20 ПКУ контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема: 
- звертатися до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, який має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків (підпункт 20.1.35 п. 20.1 ст. 20 ПКУ);
- звертатися до суду щодо зобов`язання платника податків, який має податковий борг, укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості цього платника на контролюючий орган (підпункт 20.1.35-1 п. 20.1 ст. 20 ПКУ).
Згідно з положеннями п. 87.5 ст. 87 ПКУ у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.
Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.
Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платнику податків про таке надходження в п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.
У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір.
Наказом Міністерства фінансів України №585 від 16.06.2017 року затверджено Порядок використання дебіторської заборгованості та/або майна юридичної особи як джерел погашення податкового боргу платника податків та/або відокремленого підрозділу юридичної особи (далі – Порядок №585).
Відповідно до п. 1 Розділу 1 Порядку №585 цей Порядок розроблено відповідно до пунктів 87.5, 87.6 статті 87 та пункту 95.22 статті 95 глави 9 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс) і визначає механізм стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків та майна юридичної особи у разі відсутності у платника податків, що є філією, відокремленим підрозділом юридичної особи, майна, достатнього для погашення його грошового зобов`язання або податкового боргу.
Відповідно до п. 3 Розділу 1 Порядку №585 у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або якщо у платника недостатньо коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.
Сума дебіторської заборгованості, яка є джерелом погашення податкового боргу, визначається на підставі даних бухгалтерського та аналітичного обліку платника податків, договорів, оформлених належним чином (п. 3 Розділу 1 Порядку №585).
У разі згоди платника податків контролюючий орган укладає договір з таким платником податків. У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладання з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір (абз. 1 та 3 п. 4 Розділу 2 Порядку №585).
Згідно з п. 6 Розділу 2 Порядку №585 визначення такої дебіторської заборгованості здійснюється шляхом перевірки контролюючим органом дебіторської заборгованості, яка відображена на рахунках бухгалтерського обліку платника податків та в аналітичному обліку.
Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платника податків про таке надходження у п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.
Платник податків передає контролюючому органу всі документи, що свідчать про право вимоги (п. 7 Розділу 2 Порядку №585).
У договорі обов`язково зазначається, що платник податків переводить на контролюючий орган своє право вимоги до дебітора в рахунок погашення податкового боргу (п. 8 Розділу 2 Порядку №585).
У відповідності до п. 9 Розділу 2 Порядку №585 платник податків та орган стягнення повідомляють дебітора про переведення на контролюючий орган права вимоги. Повідомлення про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган складається за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.
Відповідно до п. 10 Розділу 2 Порядку №585 контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.
Згідно з пунктами 11-13 Розділу 2 Порядку №585 така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.
До моменту стягнення контролюючим органом у судовому порядку такої дебіторської заборгованості платежі продовжують надходити на рахунки платника податків, що має податковий борг.
Надходження за дебіторською заборгованістю негайно спрямовуються в рахунок погашення податкового боргу.
Положеннями п. 14 Розділу 2 Порядку №585 визначено, що контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.
Виходячи з аналізу вищенаведених положень ПК України та Порядку № 5985 суд першої інстанції вірно зазначив, що направленню податковим органом повідомлення платнику податку про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків передують заходи з ідентифікації такої заборгованості.
Так за Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» дійсно рахується податковий борг у розмірі 93 215234, 89 грн.
Контролюючим органом на адресу позивача направлялися листи зокрема №67243/6/04-36-13-09-10 від 22.07.2025, №7150/6/04-36-13-02-14 від 06.02.2023, №39245/6/04-36-13-09-10 від 30.05.2023 для надання Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» документів, які б підтвердили та визначили суму дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та яка реальна до стягнення, для визначення її джерелом погашення податкового боргу.
Проте, позивачем витребуваних податковим органом документів надано не було. І доводами апеляційної скарги вказаних обставин не спростовано.
Зазначені обставини виключають можливість податкового органу визначити джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків, про що вірно вказав суд першої інстанції.
Виходячи з викладеного суд першої інстанції вірно виснував, що контролюючим органом вчинено передбачені пунктом 87.5 статті 87 ПК України та пунктом 4 розділу II Порядку №585 заходи, направлені на укладення з відповідачем договору про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган, але самим позивачем не надано податковому органу документів, на підтвердження існування реальної дебіторської заборгованості, без чого не є можливим укладення відповідного договору.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що ненаправлення контролюючим органом повідомлення про визначення дебіторської заборгованості, строк якої настав, джерелом погашення податкового боргу, а також неукладення договору про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган жодним чином не позбавляє позивача самостійно здійснювати заходи зі стягнення заборгованості (грошових коштів) з дебіторів з подальшим направленням отриманих коштів в рахунок погашення податкового боргу.
При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, баланс (звіт про фінансовий стан) підприємства станом на 31 березня 2025 року хоча і підтверджує наявність дебіторської заборгованості контрагентів перед позивачем, проте є недостатнім для прийняття податковим органом рішення про визначення дебіторської заборгованості Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» джерелом погашення податкового боргу.
Також суд першої інстанції вірно зауважив, що ініціювання визначення дебіторської заборгованості джерелом погашення податкового боргу є виключним правом податкового органу, і податкові органи наділені власною дискрецією стосовно методів та способів стягнення податкової заборгованості в межах, встановлених Податковим кодексом України та іншим законодавчими актами. При цьому законодавчо встановлений порядок погашення податкового боргу не може визначатися за позовом платників податків. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 18 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник