Справа № 128/2476/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2026        м. Вінниця
Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли із Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , маючого середню освіту, одруженого, непрацюючого, інваліда 3 групи, 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №682546 від 03.06.2026, водій ОСОБА_1 03.06.2026 о 09-10 год. в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області по вул. Мирна, керував автомобілем марки «Lancia», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із використанням приладу «Драгер», результат – 0,21 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інспектором ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Мазуркевичем В.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №682546 від 03.06.2026 відносно ОСОБА_1 ..
В судовому засіданні 24.06.2026 ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Близнюк Н.В. заперечили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтримали подане захисником клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та просили його задовольнити.
У вказаному клопотанні захисника викладено наступну позицію.
03 червня 2026 року у селі Зарванці Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 о 09:05 ранку на імпровізованому блокпосту був зупинений поліцейським, який не представився, його права не пояснив, причину зупинки не повідомив та наказав зачекати. ОСОБА_2 виконав наказ, оскільки є учасником бойових дій, який добровільно став на захист Вітчизни в перші дні повномасштабного вторгнення та якого нещодавно через отриману травму звільнили з військової служби, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №796, Довідкою військово-лікарської комісії від 12.03.2026 р. №2026-0312-1008-2692-0, Довідкою Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Номер витягу 10473/26/3541/В від 09.04.2026 р. (копії додаються). Через стан здоров`я захисник лише 10.06.2026 р. отримав Пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , відповідно до якого йому встановлена інвалідність армії. ОСОБА_1 вийшов з машини та перейшов дорогу на вимогу поліцейського. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти огляд на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки був впевнений в негативному результаті. Під час ознайомлення з техпаспортом приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» ОСОБА_1 звернув увагу поліцейських на термін повірки, проте його запевнили, що він має проходити повірку раз в рік. Жодних ознак сп`яніння ОСОБА_1 не мав. Проте отримав результат тесту об 09:18 год. - 0,21 проміле, що на 0.01 більше, ніж допустима в Україні норма. ОСОБА_1 не погодився з таким результатом та виявив бажання повторно пройти тест. Проте працівниками поліції дане прохання було проігноровано та не було доставлено його до медичного закладу, натомість складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 було повідомлено про можливість повторно пройти огляд за самозверенням. Хоча поліцейські вказували на те, що ОСОБА_1 може пройти тест самостійно протягом двох годин (направлення не було видано), проте місце знаходження медичного закладу було названо неточно («Пирогова 109 в, наркодиспансер в приміщені психіатричної лікарні Ющенко»). У ОСОБА_1 склалося враження, що поліцейські свідомо затягували час, зважаючи, що його утримували на місці зупинки ледве не до 10:00. Відтак у ОСОБА_1 виникли обґрунтовані побоювання їхати у названий наркодиспансер на своєму автомобілі, тому він вернувся на ньому додому (оскільки від керування автомобілем не був усунутий) і звідти поїхав до КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова 109. На місці працівники лікарні викликали поліцейського і лише в присутності поліцейського ОСОБА_3 ВНП 021620 провели тест об 11:23 год. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» вих. №0482 від 03.06.2026 встановлено, що ОСОБА_1 є тверезим. І хоча ОСОБА_1 пройшов самостійний огляд на 5 хвилин пізніше двогодинного терміну, передбаченого законодавством (зважаючи, що відповідно до даних відеореєстраторів ОСОБА_1 отримав результат тесту об 09:18 год.), захисник просила взяти його до уваги, зважаючи на відсутність направлення на повторний огляд, неточний адрес лікарні, названий поліцейськими, час очікування на місці складання протоколу та час прибуття поліцейського до лікарні, а також зважити на стан здоров`я учасника бойових дій. 
Щодо неузгодженості протоколу з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. В протоколі серії ЕРП1 №82548 від 03.06.2026, водій ОСОБА_1 03.06.2026 о 09:10 год. в с. Зарванці Вінницького району вул. Мирна керував «LANCIA LYBRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. У той же час в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 в зазначений в протоколі час керував автомобілем «LANCIA LYBRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як і підстави його законної зупинки. Записи з відеореєстраторів, доданих до матеріалів справи, свідчать про те, що зазначений автомобіль стоїть припаркований з вимкненим двигуном, тобто факт керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності матеріалами справи не підтверджується, а тому факти, викладені в протоколі, не відповідають фактичним вимогам ст. 256 КУпАП. Крім того, додані до протоколу відеозаписи не є безперервними. Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції. Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій. При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП. До матеріалів справи долучено диски із відеозаписами з нагрудної камери поліцейського 796554 та 797144. Характерно, що відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських 796554 та 797144, долучені до матеріалів справи, синхронно розпочинаються 03.06.2026 з 09:13 та з яких вбачається, що автомобіль стоїть припаркований з вимкненим двигуном. Тобто, на доданих відеозаписах не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем о 09:10. Зафіксовано лише проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», не погодження ОСОБА_1 з результатами тесту, бажання повторно пройти тест та подальше спілкування з працівниками поліції біля їх службового автомобіля. З огляду на вказане, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки даним доказом не доводиться факт керування ним транспортним засобом «LANCIA LYBRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 03.06.2026 о 09:10 год. в с. Зарванці Вінницького району вул. Мирна. Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять відомостей щодо встановлення особи, відносно якої складено протокол, не містить визначених ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, але не вказані в протоколі. З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських не вбачається, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів виготовлявся та надавався особі до або в час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також в Акті не вказані модель та серійний номер застосованого засобу. Також звертає увагу суду, що дані відеозаписи не є безперервними, оскільки розпочаті 03.06.2026 о 09:13 год. в той час, як в протоколі зазначається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LANCIA LYBRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 03.06.2026 о 09:10 год., тому їх не можна вважати належними та допустимими доказами по справі.
Щодо похибки «Драгер Алкотест 6820». Відповідно до п. п. 6, 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 9.11.2015 р. №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2‰ алкоголю в крові. Відповідно до п. 4 розділу II зазначеної вище Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу. Перелік технічних засобів, що використовуються поліцейськими для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений наказом МВС України від 01 березня 2010 року №33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01». Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 №1529. Разом з тим, відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcоtest 6820, розміщених на офіційному сайті виробника, вказаний засіб вимірювальної техніки може вказувати результат з певною похибкою. Відповідно до Інструкції до приладу Drager Alcоtest 6820, яка є публічно доступною на сайті офіційного представника концерну Drager Safety AG&Co в України (https://www.saturn-data.com/ukr/produckts/631/0/903) технічними характеристиками вказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря. Зокрема, границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка (?): ± 0,02 мг/л – у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка (?): ± 10 % – у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка (?): ± 0,04 % – у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка (?): ± 10 % – у діапазоні понад 0,4 %. Таким чином, прилад Drager Alcotest 6820 дійсно має наведені похибки при вимірюванні стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу ставить під сумнів результат - 0,21 проміле, який було встановлено у ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу, оскільки перевищення допустимого вмісту алкоголю на 0,01 проміле перебуває у межах можливої похибки вимірювань. Враховуючи зазначене, зафіксований на роздруківці з принтеру спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 результат огляду на стан сп`яніння 0,21 проміле, з урахуванням зазначеної вище точності вимірювального приладу, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми - 0,2 проміле, встановленої в Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, оскільки при врахуванні значення допустимої похибки у вимірюваннях допустима норма не перевищена.
Щодо часу, зазначеного в роздруківці приладу «ALCOTEST 6820». Звертає увагу суду, що в роздруківці огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «ALCOTEST 6820» номер нерозбірливо, тест №134, результат 0,21 проміле час проведення тесту вказано 09:15. Тоді як відповідно до відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських 796554 та 797144 (синхронно на обох), долучених до матеріалів справи, тест проведено о 09:18. Що ще раз ставить під сумнів результати тесту, виконані з допомогою «ALCOTEST 6820».
Щодо поведінки. Алгоритм дій працівників поліції не відповідав чинному законодавству і був несправедливим. Вони за відсутності об`єктивних ознак заявили про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Причини зупинки працівниками поліції не озвучені та не повідомлені, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського 796554. Перше запитання інспектора поліції: «вживали вчора чи не вживали?, ОСОБА_1 відповів – «нічого я не вживав. Що Ви хочете від мене?» Відповідь поліцейського: «з Вас нічого не хочу, йдемте, перейдем дорогу». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Проте як видно з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського 796554 причини зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 не озвучені та не повідомлені. Жодні ознаки алкогольного сп`яніння не були вказані, не було складено направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Проте, якби інспектор поліції вияснив, що після хвилини мовчання о 09:00 дійсного учасника бойових дій накривають спогади, то можливо він виявив хоча б якусь повагу до громадянина України-учасника бойових дій. Перебування ОСОБА_1 в зоні бойових дій з 2022 р. негативно позначилося на його психоемоційному стані, що проявляється зокрема у повільному темпі мовлення та у певному ритмі спілкування. Крім того звертає увагу суду, що після зняття мундштука з алкотестера, він побував в руках обох інспекторів поліції і не безперервно перебував у полі зору нагрудних камер поліцейських. Більш того, складається таке враження, що ОСОБА_1 заставляли «дути» до отримання потрібного результату, бо за показниками даного алкотестера (розміщеного data.com/ukr/produckts/631/0/903 на сайті https://www.saturn), умови відбору проб: мінімальна тривалість видиху 2 с, мінімальний обсяг видиху 1.2 л, потік видихуваного повітря >10 л/хв. Вказана інформація є загальновідомою, а також зазначена на офіційному сайті виробника https://www.draeger.com.
На підставі викладеного захисник просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судове засідання 21.07.2026 особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, у попередньому судовому засіданні просили задоволити клопотання про закриття провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Разом з тим частиною другою статті 268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. При цьому в переліку таких справ немає посилання на справи про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.
Тобто за змістом частини другої статті 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, не є обов`язковою.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. 
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.
З огляду на завдання проваджень у справах про адміністративні правопорушення, визначені статтею 245 КУпАП, недотримання суддею встановлених КУпАП правил щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення має істотний негативний наслідок, зокрема невиконання завдань цього Кодексу щодо виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так й іншими особами.
Така позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 12.12.2024 (справа № 990SCGC/20/24).
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 без його участі та участі його захисника, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, обсяг яких суд вважає достатніми для прийняття рішення у справі.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
При цьому орган (посадова особа) за змістом статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог п. 2.9а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.
Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВСУ 18.12.2018 р. № 1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.
Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, передбачено:
а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції);
б) випадки застосування такого превентивного заходу: нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. (п. 3.3 Розділу III Інструкції).
При цьому зазначається, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно» (п. 3.5 Розділу III Інструкції).
Якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі №216/5226/16-а.
Тобто, з вище наведеного слідує, що відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.
Оглядом долученого до матеріалів справи диску встановлено, що на ньому міститься два файли із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які розпочинаються 03.06.2026 о 09:13:30 год. та о 09:13:38 год.. Проте, на жодному із вказаних відеозаписів не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки працівниками поліції, роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 причин зупинки. Навпаки, на одному із відеозаписів зафіксовано, як ОСОБА_4 виходить із автомобіля, який стоїть на узбіччі, не рухаючись, та перше питання, яке йому задає працівник поліції, це, чи не вживав той алкогольні напої і пропонує перейти дорогу до патрульного автомобіля для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно, вказаними відеозаписами не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт порушення ним ПДР, як підставу для зупинки. На відеозаписах не зафіксовано підстав, з яких працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, роз`яснення останньому встановлених працівниками поліції явних ознак у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння, внаслідок чого йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння.
Слід зазначити, що для того, щоб виявити правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, у протилежному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .
Так, у своїй постанові від 15.03.2019 (справа № 686/11314/17) Верховний Суд вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведене у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом – виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, у постанові від 20.02.2019 (справа №404/4467/16-а) Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження особи біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи біля місця водія не доводить факт керування транспортним засобом.
З огляду на вказане суд не бере до уваги в якості доказу вини ОСОБА_1 відеозаписи, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №682548 від 03.06.2026. 
Щодо результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. 
Інструкцією про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 9 Розділу ІІ вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
До матеріалів справи долучено роздруківку результатів огляду ОСОБА_1 із використанням приладу «Драгер», відповідно до якої останній 03.06.2026 о 09-15 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та результат становить 0,21 проміле. За результатами цього огляду працівниками поліції складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Разом із тим, із відеозаписів вбачається, що о 09:18:05 год. прилад «Драгер» закінчив оброблення отриманої від ОСОБА_1 інформації та характерним звуком сповістив про результати проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_1 не погоджувався із результатами такого огляду та неодноразово просив повторно пройти огляд, проте, працівники поліції повідомили, що повторне проходження огляду із використанням приладу «Драгер» неможливо, однак він може за самозверненням пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі – лікарні ім. Ющенка, протягом 2 годин після проходження огляду. 
Окрім того, ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено висновок КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І.Ющенка ВОР» №0482 від 03.06.2026, відповідно до якого 03.06.2026 об 11 год. 23 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та результат становив 0,00 (0,00) проміле, висновок лікаря – тверезий.
Відповідно до Інструкції до приладу Drager Alcоtest 6820, яка є публічно доступною на сайті офіційного представника концерну Drager Safety AG&Co в України (https://www.saturn-data.com/ukr/produckts/631/0/903) технічними характеристиками вказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря. Зокрема, границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка (?): ± 0,02 мг/л – у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка (?): ± 10 % – у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка (?): ± 0,04 % – у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка (?): ± 10 % – у діапазоні понад 0,4 %.
Отже, враховуючи результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із використанням приладу «Драгер» та результат його огляду в медичному закладі, суд доходить висновку, що в даному випадку відбулася допустима виробником приладу похибка. 
З огляду на вказане, суд критично оцінює результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння із використанням приладу «Драгер».
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу (п. 1 Розділу ІІ Інструкції). 
Варто зауважити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та достатнім доказом вини особи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, суд не бере до уваги направлений до суду протокол серії ЕРП1 №682548 від 03.06.2026 в якості одного із доказів винуватості особи, відносно якої його було складено – ОСОБА_1 ..
Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано не було.
Згідно з статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та спростовують презумпцію його невинуватості, а усі сумніви щодо вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, суд тлумачить на користь останнього відповідно до положень ст. 62 Конституції України. 
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за  відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та, керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 256, 276, 278, 283, 284, 287, 289, 294 КпАП України, суд - 
п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Суддя Л.П. Шевчук