П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11960/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
13 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Українська залізниця" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Українська залізниця", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. 
1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність рішення відповідача від 08.07.2024 щодо відмови в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України". 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивач, під час виконання трудових обов`язків на підприємстві АТ «Українська залізниця», внаслідок ракетного обстрілу, зазнав тяжкого поранення, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності.
2.2 Відповідно до Акту від 28.09.2022 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 10.09.2022 о 12:30 год у філії "Пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця", за формою Н-1/П, під час виконання службових завдань, пов`язаних із забезпеченням стабільного функціонування підприємства, а саме перевезення особового склад ЗСУ, прибувши до станції Покровськ, вагони було обстріляно, більше всього зазнав пошкоджень від обстрілу, вагон № 033/20983, де і знаходився позивач ОСОБА_1 та зазнав поранення внаслідок ракетного обстрілу, здійсненого збройними силами російської федерації.
2.3 Цей факт підтверджується Актом спеціального розслідування нещасного випадку за від 18.09.2022, у якому встановлено, що нещасний випадок стався безпосередньо під час виконання трудових обов`язків; обставини події пов`язані з ракетним обстрілом території, де здійснювалась робота; подія класифікована як виробнича травма; причиною ушкодження здоров`я стала збройна агресія проти України.
2.4 Згідно з актом, характер події - обстріл об`єкта критичної інфраструктури, наслідком якого стало отримання позивачем тяжкого поранення.
2.5 Висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, отриманих при зазначених обставинах.
2.6 Позивач 17.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України".
2.7 Відповідач листом від 08.07.2024 №0200-0312-8/65057 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України у зв`язку з не внесенням об`єкту, який розташований за адресою м. Київ, Шевченківський район, вул. Симона Петлюри, буд 21-А, до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, відповідно до статті 1 частини 1 Закону №2980-IX .
2.8 Позивач не погоджується з позицією відповідача з огляду на те, що підприємство де він працював, відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, що підтверджується листом АТ Українська залізниця" від 10.06.2024 №ПК-05/276, у якому зазначено, що товариство є об`єктом критичної інфраструктури відповідно до постанови КМУ від 09.10.2020 №1190, а структурні підрозділи залізниці, виконують завдання у сфері критичної інфраструктури.
2.9 Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.11.2025 адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлене листом від 08.07.2024 №0200-0312-8/65057, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 на підставі його заяви від 17.06.2024 та доданих до неї документів одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, передбачену Законом України "Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України";
- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, який перебував у трудових відносинах, отримавши поранення під час виконання обов`язків внаслідок ракетного обстрілу, здійсненого збройними силами російської федерації, має право на соціальну гарантію. До того ж, за приписами п. 8 Порядку №1396 отримувачі, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права. 
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.11.2025 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення. 
4.3 Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду 
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Статтею 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
1.2 Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
1.3 Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
1.4 Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів зазначає наступне.
1.5 Так, в апеляційній скарзі відповідач посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки оскаржуване рішення (лист) датоване 08.07.2024 року, а позов подано у серпні 2025 року
1.6 Колегія суддів відхиляє ці доводи як безпідставні, оскільки відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. 
Як підтверджується матеріалами справи, на виконання ухвали про залишення позову без руху представником позивача було подано обґрунтовану заяву, до якої додано належні письмові докази — медичні виписки, консультативні висновки спеціалістів, результати МРТ та УЗД обстежень. Ці документи беззаперечно доводять, що з листопада 2024 року по серпень 2025 року позивач перебував у стані тривалого, безперервного лікування та неодноразово проходив стаціонарне лікування у хірургічному й терапевтичному відділеннях. Зазначені обставини є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та створювали дійсні, істотні перешкоди для своєчасного подання позову. 
1.7 За таких умов, суд першої інстанції ухвалою від 09.09.2025 року правомірно визнав причини пропуску строку поважними та поновив його, що повністю узгоджується з конституційними гарантіями права на судовий захист, закріпленими у статті 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
1.8 Оцінюючи спірні правовідносини по суті, колегія суддів зазначає, що вони стосуються перевірки законності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України.
1.9 Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює ці відносини та спрямований на соціальну підтримку осіб, які постраждали під час виконання професійних обов`язків від збройних нападів, є Закон України від 20.03.2023 № 2980-IX «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» (далі — Закон № 2980-IX).
1.10 Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2980-IX, право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.
1.11 Пунктом 3 статті 2 цього Закону визначено, що розмір такої допомоги особам з інвалідністю II групи становить 500 тисяч гривень. 
1.12 При цьому, пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2980-IX передбачає, що право на отримання вказаної допомоги мають також особи, визнані особами з інвалідністю у період з 24 лютого 2022 року до набрання чинності цим Законом, а механізм її виплати регламентується Порядком № 1396, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 року. 
1.13 Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Українська залізниця» та виконував професійні обов`язки у філії «Пасажирська компанія». 10.09.2022 під час виконання службового завдання, пов`язаного із забезпеченням стабільного функціонування залізничного транспорту щодо перевезення особового складу Збройних Сил України, на станції Покровськ вагони поїзда зазнали ракетного обстрілу з боку збройних сил російської федерації. Внаслідок цього обстрілу позивач отримав тяжкі поранення, що зафіксовано в Акті спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 28.09.2022 року, де подію чітко класифіковано як виробничу травму, спричинену збройною агресією проти України під час обстрілу об`єкта критичної інфраструктури. Надалі висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з отриманим пораненням.
1.14 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відмовляючи позивачу у виплаті допомоги листом від 08.07.2024 № 0200-0312-8/65057, мотивувало свої дії тим, що за інформацією Департаменту захисту критичної інфраструктури Адміністрації Держспецзв`язку об`єкт залізниці за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 21-А, станом на дату поранення (10.09.2022 року) не був внесений до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури.
1.15 Колегія суддів вважає такі доводи відповідача безпідставними та протиправними з огляду на те, що Порядок ведення Реєстру об`єктів критичної інфраструктури було затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 415 лише 28.04.2023 року — тобто значно пізніше після того, як стався нещасний випадок із позивачем. Станом на 10.09.2022 року вказаний автоматизований Реєстр взагалі не діяв і перебував на стадії формування. 
1.16 Враховуючи це, законодавець у частині 4 статті 6 Закону № 2980-ІХ чітко встановив, що до завершення формування реєстру об`єктів критичної інфраструктури відповідно до Закону України "Про критичну інфраструктуру" перелік таких об`єктів, на працівників яких поширюється дія цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України. 
1.17 Постановою Кабінету Міністрів України № 1109 від 09.10.2020 року «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено відповідний Перелік, у якому до Сектору "транспорт і пошта" включено підсектор "залізничний транспорт", а до типів основних послуг "пасажирські залізничні перевезення", "експлуатація та технічне обслуговування залізниці" та "забезпечення роботи вокзалів та вузлових станцій".
1.18 Оскільки філія "Пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" за кодом ЄДРПОУ 41022900 здійснює діяльність за КВЕД 49.10 (пасажирський залізничний транспорт), вона безпосередньо охоплюється дією зазначеної постанови КМУ № 1109.
1.19 Крім того, наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 29.03.2023 № 197 АТ "Укрзалізниця" офіційно визнано критично важливим суб`єктом господарювання для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
1.20 Колегія суддів наголошує, що внесення відомостей про об`єкт до новоствореного Реєстру є внутрішнім організаційним обов`язком державних виконавчих органів. 
1.21 За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Рисовський проти України» та «Москаль проти України», у судовому процесі має суворо дотримуватися принцип «належного урядування» (good governance), згідно з яким ризик будь-якої помилки або бездіяльності державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки чи зволікання влади не можуть виправлятися за рахунок зацікавленої особи та призводити до позбавлення її гарантованих прав.
1.22 Таким чином, пасивність виконавчих органів щодо наповнення електронного Реєстру не може нівелювати законне право позивача на отримання грошової допомоги, оскільки факт його поранення під час виконання обов`язків на стратегічному об`єкті транспорту внаслідок ракетного обстрілу повністю доведений.
1.23 Розглядаючи питання форми оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що лист відповідача від 08.07.2024 року, яким позивачу відмовлено у виплаті, за своєю правовою природою є рішенням індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, оскільки він безпосередньо породжує негативні правові наслідки для заявника, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню в судовому порядку.
1.24 Щодо обраного судом способу захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити та виплатити допомогу, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять усі необхідні документи, передбачені пунктом 10 Порядку № 1396. Відповідач не приймав рішень про залишення заяви без розгляду та не вказував на відсутність будь-яких доказів. 
При цьому, повноваження державних органів не є дискреційними, коли закон передбачає лише один правомірний варіант поведінки за умови настання визначених обставин.
Оскільки позивач повністю виконав умови Закону № 2980-IX, у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виник чіткий юридичний обов`язок призначити та виплатити кошти.
1.25 Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сталої практики Верхового Суду (зокрема, постанов Великої Палати від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 та від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21), судовий захист має бути ефективним, тобто таким, що призводить до реального поновлення прав особи у випадку задоволення позову. Спонукання відповідача вчинити конкретні дії щодо призначення та виплати одноразової допомоги є повністю належним і законним способом захисту, який повертає позивача у стан, що існував до моменту порушення його прав.
1.26 За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права і дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують вимог позовної заяви та висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.