Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1659/26
Номер провадження 2/299/801/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Леньо В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, 

В С Т А Н О В И В :
Адвокат Нечаєв В.В., в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.
Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки – ОСОБА_5 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.11.1981 року.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавець заповіту не залишав. 
Спадкоємцем першої черги за законом є позивачка – дружина спадкодавця ОСОБА_1 , яка на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом із чоловіком у спадковому будинку, що підтверджується довідкою старости села Фертешолмаш. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.
Діти позивачки та спадкодавця станом на час відкриття спадщини (2000 рік) з батьками не проживали. 
Донька ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 17.08.2012), а син ОСОБА_7 , 1991 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 22 роки (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 09.10.2013). Обидвоє дітей не мали. 
ОСОБА_8 на час звернення до суду залишилися двоє дітей спадкодавця – ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , які й були залучені до участі у справі як відповідачі. 
Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.
Належність спадкового будинку спадкодавцеві підтверджується довідкою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», згідно з якою дворогосподарство по АДРЕСА_1 обліковується за ОСОБА_5 на підставі будівельного паспорта від 14.06.1991 року, а також записами погосподарської книги відповідної сільської ради, за якими домоволодіння також обліковується за ОСОБА_5 .
Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, складеного КП «Виноградівське РБТІ» 22.03.2026 року, будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами (А - житловий будинок 1991 року побудови, Б - літня кухня, В - вбиральня, № 1 - ворота, № 2 - огорожа) обліковується за ОСОБА_5 на підставі будівельного паспорта від 14.06.1991 року. Земельна ділянка під будинком не приватизована.
За життя спадкодавець до органів місцевого самоврядування чи бюро технічної інвентаризації з питання оформлення права власності на будинок не звертався, право власності за ним у встановленому законом порядку зареєстроване не було.
У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що повідомлено листом-відмовою, та роз`яснено право на звернення до суду.
Позивачка та її представник подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої особистої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити (а.с.102, 110).
Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву від 05.05.2026 року, в якій визнала позов у повному обсязі, підтвердила викладені в позовній заяві обставини та просила розглянути справу без її особистої участі. Заявою від 03.09.2026 року просила справу розглядати без її участі. Вимоги позову визнає (а.с. 66, 111).
Відповідачка ОСОБА_4 подала до суду аналогічну заяву від 08.05.2026 року, в якій також визнала позов у повному обсязі, підтвердила викладені в позовній заяві обставини та просила розглянути справу без її особистої участі. Заявою від 03.09.2026 року просила справу розглядати без її участі. Вимоги позову визнає (а.с. 65, 112).
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 
Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом Української РСР та Цивільним кодексом України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки – ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 від 15.03.2023 року виданого повторно (а.с.11).
Родинні зв`язки позивачки ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_5 підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 28.02.1989 року (а.с.10).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).
За життя спадкодавець заповіту не залишав. 
Спадкоємцем першої черги за законом є позивачка – дружина спадкодавця ОСОБА_1 , яка на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом із чоловіком у спадковому будинку, що підтверджується довідкою старости села Фертешолмаш (а.с.22). 
У встановлений законом шестимісячний строк позивачка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину.
Діти позивачки та спадкодавця станом на час відкриття спадщини (2000 рік) з батьками не проживали. 
Донька ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 17.08.2012 року (а.с.15).
Син ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 від 09.10.2013 року (а.с.49). 
Обидвоє дітей не мали. 
ОСОБА_8 на час звернення до суду залишилися двоє дітей спадкодавця – ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , які й були залучені до участі у справі як відповідачі. 
Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.
Належність спадкового будинку спадкодавцеві підтверджується довідкою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» №180 від 31.03.2026 року, згідно з якої дворогосподарство по АДРЕСА_1 обліковується за ОСОБА_5 на підставі будівельного паспорта від 14.06.1991 року, а також записами погосподарської книги відповідної сільської ради, за якими домоволодіння також обліковується за ОСОБА_5 (а.с.17).
Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, складеного КП «Виноградівське РБТІ» 22.03.2026 року, будинок № НОМЕР_6 з надвірними спорудами (А - житловий будинок 1991 року побудови, Б - літня кухня, В - вбиральня, № 1 - ворота, № 2 - огорожа) обліковується за ОСОБА_5 на підставі будівельного паспорта від 14.06.1991 року. Земельна ділянка під будинком не приватизована (а.с.18-20).
За життя спадкодавець до органів місцевого самоврядування чи бюро технічної інвентаризації з питання оформлення права власності на будинок не звертався, право власності за ним у встановленому законом порядку зареєстроване не було.
Під час розгляду справи судом було витребувано інформацію з Спадкового реєстру, за результатами чого встановлено, що 15.02.2018 року приватним нотаріусом Вашкебом О.І. заведено спадкову справу № 62017790 (реєстровий № 9/2018) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що повідомлено листом-відмовою, та роз`яснено право на звернення до суду (а.с.100).
За клопотання сторони позивача судом витребувано матеріали спадкової справи (а.с.81-101), якими підтверджено доводи позовної заяви.

Оскільки спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 то дані конкретні правовідносини спадкування майна померлого врегульовані Цивільним кодексом УРСР (1963 р.).
Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. 
Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст.534 ЦК УРСР). 
Відповідно до ст. 548 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549). 
Згідно ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. 
Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя не оформив право власності на спадковий будинок у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, що є підставою для судового захисту її права шляхом визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України.
Належність спірного будинку спадкодавцеві на момент відкриття спадщини підтверджується сукупністю письмових доказів, а саме: довідкою КП «Виноградівське РБТІ» про те, що дворогосподарство обліковується за ОСОБА_5 на підставі будівельного паспорта від 14.06.1991 року; відомостями погосподарської книги відповідної сільської ради; технічним паспортом на будинок від 22.03.2026 року. Наведені докази узгоджуються між собою та не спростовані іншими учасниками справи.
Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Оскільки будинок збудовано у 1991 році, тобто до набрання чинності законодавством про обов`язкову державну реєстрацію прав на нерухоме майно, виникнення права власності спадкодавця на будинок не залежало від такої реєстрації.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно.
Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнали позов у повному обсязі. 
Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що визнання позову відповідачками не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом і є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою права власності в цілому на спірний житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 .
Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки такі понесені позивачкою та не покладаються на відповідачок, які позов визнали в добровільному порядку.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 197,3 кв.м, житловою площею 76,2 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка – ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий | Леньо В. В.