Справа № 215/5915/26 
2/215/3819/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 вересня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого, судді Науменко Я.О., за участю секретаря судового засідання Оніщенко Ю.М.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом представника позивача – адвоката Толстих Анни Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
26.06.2026 до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник — адвокат Толстих Анна Борисівна, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2016 у справі № 215/4249/16-ц з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв`язку з досягненням повноліття старшим сином ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), виплата аліментів на його утримання припинилася. Позивачка просить змінити раніше встановлений розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.07.2026 прийнято до розгляду цивільну справу №215/5915/26 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 14.09.2026. 
Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують (вх. № 22762 від 14.09.2026).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою судової повістки, яка була направлена на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживаннята повернута на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак в судові засідання не з`явився, у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, суд проводить розгляд цивільної справи за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. 
Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 23.05.2008 по 16.01.2025, шлюб було розірвано на підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2024 у справі № 215/6403/24. 
Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10), та сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2016 у справі № 215/4249/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.10 2016.
Відповідно до матеріалів справи, на виконанні у головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Наумчак К.Ю. перебуває виконавче провадження № 53117843 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у межах якого 16.06.2026 було винесено постанову про арешт коштів боржника на загальну суму 22 123,94 грн. (а.с.14-14 на звороті).
Згідно з відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади (довідка від 19.06.2026 № 4554) та витягу з реєстру територіальної громади від 13.06.2026 (номер витягу: 2026/009768204), за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксовано актуальну та історичну інформацію про реєстрацію місця проживання стягувача ОСОБА_1 (зареєстрованої з 24.01.1991), а також інших членів родини ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та членів родини з прізвищем ОСОБА_7 ) (а.с.11,13).
Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами для зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Отже, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.
Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і ця судова практика є незмінною.
У даній справі судом встановлено, що старший син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з цим обов`язок відповідача щодо сплати аліментів на його утримання припинився, а наразі аліменти підлягають стягненню лише на користь неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з попереднім судовим рішенням розмір аліментів, що підлягають сплаті відповідачем на одну дитину, визначено у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно.
Позивачка зазначає, що відповідач, починаючи з травня 2026 року, аліменти на утримання неповнолітнього сина фактично не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів. На підтвердження зазначених обставин позивачкою надано постанову головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 16 червня 2026 року про арешт коштів боржника.
Крім того, позивачка посилається на те, що неповнолітній син проживає та зареєстрований разом із нею, а витрати, пов`язані з його проживанням, харчуванням, навчанням, розвитком, придбанням одягу, забезпеченням побутових потреб та організацією дозвілля, фактично здійснюються нею самостійно.
На думку позивачки, визначений попереднім судовим рішенням розмір аліментів у частці 1/6 від усіх видів доходу відповідача за умови його належної сплати не забезпечує належного матеріального утримання неповнолітньої дитини та не відповідає її фактичним потребам.
Також позивачка зазначає, що останнім відомим їй місцем роботи відповідача є ПрАТ «ПІВНГЗК», де останній мав систематичний дохід, та припускає, що відповідач може продовжувати працювати на зазначеному підприємстві. При цьому, відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, щодо відповідача відсутні інші відкриті виконавчі провадження, крім виконавчих проваджень, пов`язаних із виконанням обов`язку зі сплати аліментів на спільних із позивачкою дітей.
Таким чином, після досягнення старшим сином повноліття та припинення обов`язку відповідача щодо його утримання аліментне навантаження відповідача стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_8 фактично зменшилося, оскільки аліменти наразі стягуються лише на утримання однієї дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача.
Водночас сама по собі зміна кількості дітей, на утримання яких відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, не свідчить про автоматичну необхідність зменшення розміру аліментів на неповнолітнього сина та підлягає оцінці судом з урахуванням положень статей 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, фактичних потреб дитини, матеріального та сімейного стану сторін, стану здоров`я дитини та платника аліментів, наявності у нього інших утриманців, майна, коштів та інших обставин, що мають істотне значення для справи.
При цьому суд бере до уваги, що обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини є рівною мірою обов`язком обох батьків, а припинення обов`язку відповідача щодо сплати аліментів на старшого сина саме по собі не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне матеріальне утримання неповнолітнього ОСОБА_8 та не може бути підставою для покладення основного фінансового тягаря з його утримання виключно на матір.
З наданої позивачкою інформації вбачається, що після досягнення старшим сином повноліття фактичне аліментне навантаження відповідача щодо неповнолітнього ОСОБА_8 зменшилося, тоді як обсяг витрат, необхідних для забезпечення належних умов його проживання, харчування, навчання, розвитку та інших потреб, продовжує покладатися, зокрема, на позивачку.
З огляду на наведене, обставини припинення стягнення аліментів на старшого сина підлягають оцінці судом не ізольовано, а у сукупності з іншими встановленими у справі обставинами, зокрема щодо фактичного матеріального забезпечення неповнолітнього ОСОБА_8 , доходів та майнового стану відповідача, його участі в утриманні дитини, наявності заборгованості зі сплати аліментів та реальних потреб дитини.
При цьому суд враховує, що відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що на час розгляду справи відповідач фактично не виконує належним чином свого обов`язку щодо матеріального утримання неповнолітнього сина, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Наявність заборгованості підтверджується, зокрема, фактом перебування виконавчого провадження на виконанні та винесенням 16.06.2026 постанови про арешт коштів боржника.
Суд також бере до уваги, що неповнолітній ОСОБА_8 проживає разом із матір`ю, яка фактично забезпечує його повсякденні потреби та несе витрати на його утримання, харчування, навчання, розвиток, одяг та інші необхідні потреби. Відповідач доказів належної участі у матеріальному забезпеченні дитини, а також доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у більшому розмірі суду не надав.
При цьому відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень щодо заявленого розміру аліментів не подав.
Суд враховує також положення частини третьої статті 183 СК України, відповідно до якої у разі досягнення повноліття найстаршою дитиною та відсутності звернення до суду щодо визначення розміру аліментів на інших дітей аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Разом із тим наведене положення визначає порядок подальшого стягнення аліментів після досягнення найстаршою дитиною повноліття, однак не позбавляє одержувача аліментів права звернутися до суду з вимогою про збільшення їх розміру у зв`язку зі зміною сімейного стану платника аліментів та іншими обставинами, передбаченими статтею 192 СК України.
У даному випадку зміна сімейного стану відповідача полягає у припиненні його обов`язку зі сплати аліментів на старшого сина, внаслідок чого на момент розгляду справи він зобов`язаний утримувати лише одного неповнолітнього сина. Таким чином, після припинення аліментних зобов`язань щодо старшого сина у відповідача фактично відсутнє аліментне навантаження на повнолітню дитину, тоді як його обов`язок щодо належного утримання неповнолітнього ОСОБА_8 продовжується.
За таких обставин суд доходить висновку, що зміна сімейного стану відповідача є істотною обставиною, яка у сукупності з іншими встановленими у справі обставинами обумовлює необхідність перегляду раніше визначеного розміру аліментів.
Суд також враховує, що визначення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача було обумовлено необхідністю утримання двох дітей. Після досягнення старшим сином повноліття зазначений розмір залишився незмінним, хоча фактично він застосовується лише щодо однієї неповнолітньої дитини.
За змістом статті 192 СК України суд має право змінити встановлений раніше розмір аліментів у разі зміни сімейного стану, матеріального стану та в інших випадках, передбачених законом. Тому при вирішенні питання про належний розмір аліментів суд має виходити насамперед із забезпечення найкращих інтересів дитини та необхідності її належного матеріального забезпечення.
З огляду на вік дитини, її потреби, фактичне проживання з матір`ю, яка несе основний тягар повсякденного утримання, припинення обов`язку відповідача щодо утримання старшого сина, наявність заборгованості зі сплати аліментів, а також відсутність з боку відповідача будь-яких заперечень чи доказів на підтвердження обставин, які перешкоджають збільшенню розміру аліментів, суд вважає обґрунтованим збільшити розмір аліментів на неповнолітнього ОСОБА_8 з 1/6 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Разом із тим суд вважає необхідним встановити, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам частини другої статті 182 СК України.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню шляхом збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
При цьому суд зазначає, що збільшення розміру аліментів не є санкцією за неналежне виконання відповідачем аліментного обов`язку, а є способом забезпечення належного утримання неповнолітньої дитини з урахуванням зміни сімейного стану платника аліментів та сукупності обставин, встановлених під час розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи, розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачка відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, судовий збір, від сплати якого позивачку звільнено, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов представника позивача – адвоката Толстих Анни Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити.
Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2016 у справі 215/4249/16-ц, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/4 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даного рішення суду законної сили і до повноліття дитини.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку в Дніпровському апеляційному суді шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Повне рішення складено 14 вересня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: ОСОБА_10 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ