справа № 462/4995/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42026142080000067 від 18.05.2026 року про обвинувачення 

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, без визначеного місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Франківського районного суду м. Львова від 11.04.2025 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, яке відбув

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, востаннє засуджений вироком Франківського районного суду м. Львова від 11.04.2025 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 1 місяць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та близько 00 год. 16 хв. 20.04.2026 року, достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, перебуваючи біля магазину «Напої та тютюн», що за адресою: Львівська область, Львівський район, селище Рудно, вул. Володимира Великого, 2, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, діючи таємно, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав велосипед чорно-сірого кольору з фляготримачем білого кольору та надписом на передній рамі (трубі) «Shimano» загальною вартістю 5 900,00 грн., який належить потерпілій ОСОБА_5 та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, зі змінами, внесеними згідно Указу Президента України № 342/2026 від 27.04.2026 року, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаюється, жалкує про свій вчинок, обіцяє у майбутньому не скоювати правопорушень та просить його суворо не карати, не позбавляти його волі, оскільки велосипед повернув.
Потерпіла у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при призначенні покарання покладається на розсуд суду. 
Суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим, переконавшись, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 06.11.2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
У відповідності до ст. 12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 – щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 – відсутні.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, на обліку в психіатричному диспансері не перебуває, перебуває на обліку у наркологічному диспансері, раніше притягався до кримінальної відповідальності, думку прокурора про можливість застосування ст. 75 КК України, оскільки він відбув покарання, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Питання про майно, на яке накладено арешт, належить вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.05.2026 року на речові докази, а саме: на кеди чорно-білого кольору з шнурками білого кольору; олімпійку чорного кольору з замком та биркою зсередини «LCW Casual» розміру M; штани джинсові чорного кольору та биркою зсередини «The athletic dept» оранжевого кольору та емблемою марки «Nike» та велосипед чорно-сірого кольору з фляготримачем білого кольору та надписом на передній рамі (трубі) «Shimano», які були вилучені під час добровільної видачі у свідка ОСОБА_4 27.05.2026 року та повернути їх власникам.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя /підпис/
З оригіналом згідно:
Суддя: ОСОБА_1