РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	Справа № 495/6168/26	
 	Номер провадження 2-о/495/205/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
головуючого судді Мишка В.В.,
за участі секретаря судового засідання Федорової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгороді-Дністровському Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Заінтересована особи Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,
ВСТАНОВИВ:
13.07.2026 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , Заінтересована особи Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
Заявниця ОСОБА_2 , до 06 червня 2026 року проживала в АДРЕСА_1 . Проте була змушена переїхати проживати в інше місто через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну. 06 червня 2026 року заявник повернулась на територію України через тимчасово закритий пункт пропуску «Мокрани» (рб) - «Доманове» (Україна), що підтверджується витягом із списку громадян України, які повернулись на територію України та копією посвідчення особи на повернення в Україну за №20010620-06807.
Наразі заявниця проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Бабуся заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Чулаківка, Голопристанського району, Херсонської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 07 травня 2026 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2026 року, які видані окупаційною владою.
Основними документами, що підтверджують їх родинний зв`язок є копія свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_2 видане Нововолодимирівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області від 25 липня 2001 року та копія свідоцтва про народження матері заявниці - ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , яке видано Новозбурською сільською радою Голопристанського району Херсонської області від 01 лютого 1986 року.
Документом, що підтверджує зміну прізвища заявниці є копія її свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , яке видане Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 20 червня 2019 року.
Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність у порядку передбаченому законом, будь-який Акт (Рішення, Документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створює жодних правових наслідків. У зв`язку з тим, що іншим чином заявниця довести факт смерті її бабусі не може, доводиться звертатися до суду з такими вимогами.
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2026 відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 15.04.2026 року. 
У судове засідання заявниця не з`явилася, однак у своїй заяві просила розглянути справу без її присутності. 
Представник заінтересованої особи Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини встановлені судом
Заявниця ОСОБА_2 , до 06 червня 2026 року проживала в АДРЕСА_1 . Проте була змушена переїхати проживати в інше місто через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну. 
06 червня 2026 року заявниця ОСОБА_1 повернулась на територію України через тимчасово закритий пункт пропуску «Мокрани» (рб) - «Доманове» (Україна), що підтверджується витягом із списку громадян України, які повернулись на територію України та копією посвідчення особи на повернення в Україну за №20010620-06807.
Заявниця вказує, що наразі проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Бабуся заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Чулаківка, Голопристанського району, Херсонської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 07 травня 2026 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2026 року, які видані окупаційною владою.
Основними документами, що підтверджують родинний зв`язок заявниці ОСОБА_1 з її бабусею ОСОБА_3 є копія свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_2 , яке видане Нововолодимирівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області від 25 липня 2001 року та копія свідоцтва про народження матері заявниці - ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , видане Новозбурською сільською радою Голопристанського району Херсонської області від 01 лютого 1986 року.
Документом, що підтверджує зміну прізвища заявниці ОСОБА_1 є копія її свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , яке видане Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 20 червня 2019 року.
Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність у порядку передбаченому законом, будь-який Акт (Рішення, Документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створює жодних правових наслідків. У зв`язку з тим, що іншим чином заявниця довести факт смерті її бабусі не може, доводиться звертатися до суду з такими вимогами.
Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду
Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть від 07 травня 2026 року та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2026 року, не засвідчують у встановленому порядку факту смерті громадянки України ОСОБА_3 , що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про її смерть на території України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»)
Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.
Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст.1;4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Законом України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; наказ Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" 28.02.2025 3376 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786.
Згідно п.п.1, 2, 3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
На підтвердження факту смерті бабусі ОСОБА_3 , заявницею долучено лікарське свідоцтво про смерть від 07 травня 2026 року та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2026 року, яке не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянки України ОСОБА_3 , що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про її смерть на території України.
Згідно з вимогами ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Приймаючи до уваги положення ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд приходить до висновку, що лікарське свідоцтво про смерть від 07 травня 2026 року та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2026 року, не засвідчують у встановленому порядку факту смерті громадянки України ОСОБА_3 , що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про її смерть на території України, не створює правових наслідків, проте можуть свідчити про факт смерті ОСОБА_3 на території с. Чулаківка, Голопристанського району, Херсонської області. 
Відповідно ч. 5 ст. 317 ЦПК України та в порядку ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», копія судового рішення про встановлення факту смерті невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до вимог ч. 2ст. 319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті громадянки України ОСОБА_3 .
Висновки за результатами розгляду справи
При викладених обставин, дослідивши усі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , Заінтересована особи Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.259,265,315-317,319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , Заінтересована особи Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України – задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Чулаківка, Голопристанського району, Херсонської області, Україна. 
Вказане рішення є підставою для державної реєстрації смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а саме: с. Чулаківка, Голопристанського району, Херсонської області, Україна. 
Допустити негайне виконання судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду.
Повний текст рішення складений 16.07.2026 року. 

Суддя           Віталій МИШКО