ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.09.2026 | Справа № 910/5795/26

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (03062, місто Київ, пр. Берестейський, будинок 65) до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 40) про стягнення 111992,71 грн,
Без виклику сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.05.2026 в системі «Електронний суд» представником Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" сформовано позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" про стягнення 111992,71 грн. та була передана 18.05.2026 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2026 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" залишено без руху. 
Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 25.05.2026, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 
Крім того, примірник даної ухвали надіслано на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України, витребувано інформацію щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ЕР222207349.
11.06.2026 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ.
16.06.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що на виконання вимог ст. 22, 29 та 36.2 Закону, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» замовила незалежну оцінку завданих збитків внаслідок ДТП, що сталося 29.05.2025.
Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 81/02/26 від 27.02.2026 оцінювача Штих Михайло Мирославович було визначено:
вартість відновлювального ремонту КТЗ: 287 349,69 грн. (з ПДВ на запчастини);
значення коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 0,5905 згідно "Методики товарознавчої експертизи" п. 7.38, 7.39.
Вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу: 146 329,79 грн. (з ПДВ на запчастини) (надалі - Висновок № 81/02/26 від 27.02.2026).
Відповідач прийняв мотивоване рішення (Страховий акт 58323-1 від 06.08.2025, Страховий акт 58323-2 від 09.01.26, Страховий акт 58323-3 від 09.03.2026) виплатити на користь власника пошкодженого КТЗ ТОВ «АУСЦУМЕРІН» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування у розмірі: 143 129,79 грн.(146 329, 79 грн.- 3200,00 грн.), де: 146 329,79 грн. - вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 81/02/26 від 27.02.2026 оцінювача Штих М.М.; 3200,00- франшиза згідно Полісу EP.222207349.
Страхове відшкодування у розмірі 143 129,79 грн. було сплачене трьома платежами:
Платіжна інструкція від " 07 " серпня 2025 р. N 00146205 на суму 98 322,50 грн. (докази сплати нам користь ТОВ «АУСЦУМЕРІН»);
Платіжна інструкція від " 15 " січня 2026 р. N 00155964 на суму 39 942,77 грн. (докази сплати на користь Позивача);
Платіжна інструкція від " 10 " березня 2026 р. N 00159718 на суму 4 864,52 грн. докази сплати на користь Позивача).
З огляду на викладене представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ПрАТ «СК ПЗУ Україна» повністю.
Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/10226/25 від 08.07.2025, встановлено, що ОСОБА_1 , 29.05.2025 о 23-25 год. в м.Івано-Франківську, по вул.Національної Гвардії, 14Т, керуючи транспортним засобом марки "Toyota Highlander" д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі, кузова ТЗ учасника ДТП НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив п.п.2.3.б), 10.9. ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
25.09.2024 між Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (страховик) та ТОВ АУСЦУМЕРІН (страхувальник) укладено Договір страхування наземних транспортних засобів №FO- 2081851, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 .
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно з рахунком на оплату №СЧ2418494 від 13.06.2025, виставленим СТО - ФОП Лисів А.С. вартість відновлювального ремонту автомобіля "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , становить 378 531,93 грн.
Згідно із страховим актом №16847/09/925 від 25.06.2025, складеним позивачем, сума страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту становить 211 607,58 грн, на підставі якого позивачем було виплачено страхове відшкодування у сумі 211 607,58 грн, на банківський рахунок ТОВ «АУСЦУМЕРІН», що підтверджується платіжною інструкцією №53628 від 27.06.2025.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем була надіслана відповідачу Заява про виплату страхового відшкодування (05326/9225 від 08.07.2025) по справі № 13987/09/2025/90. 
15.01.2026 р., та 10.03.2026 р., відповідач здійснив на користь позивача страхове відшкодування в порядку суброгації в загальному розмірі - 44807,29 грн.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» замовила незалежну оцінку завданих збитків внаслідок ДТП, що сталося 29.05.2025. 
Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 81/02/26 від 27.02.2026 оцінювача Штих Михайло Мирославович було визначено:
вартість відновлювального ремонту КТЗ: 287 349,69 грн. (з ПДВ на запчастини);
значення коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 0,5905 згідно "Методики товарознавчої експертизи" п. 7.38, 7.39.
Вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу: 146 329,79 грн. (з ПДВ на запчастини) (надалі - Висновок № 81/02/26 від 27.02.2026).
Відповідач прийняв мотивоване рішення (Страховий акт 58323-1 від 06.08.2025, Страховий акт 58323-2 від 09.01.26, Страховий акт 58323-3 від 09.03.2026) виплатити на користь власника пошкодженого КТЗ ТОВ «АУСЦУМЕРІН» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування у розмірі:
143 129,79 грн.(146 329, 79 грн.- 3200,00 грн.), де: 146 329,79 грн. - вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 81/02/26 від 27.02.2026 оцінювача Штих М.М.; 
3200,00- франшиза згідно Полісу EP.222207349;
Страхове відшкодування у розмірі 143 129,79 грн. було сплачене трьома платежами:
Платіжна інструкція від " 07 " серпня 2025 р. N 00146205 на суму 98 322,50 грн. (докази сплати нам користь ТОВ «АУСЦУМЕРІН»);
Платіжна інструкція від " 15 " січня 2026 р. N 00155964 на суму 39 942,77 грн.;
Платіжна інструкція від " 10 " березня 2026 р. N 00159718 на суму 4 864,52 грн. 
Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Toyota Highlander" д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР222207349 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 160000,00 грн., франшизи - 3200,00 грн.
Оскільки після звернення позивача із заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування за Полісом ЕР222207349 відповідач здійснив виплату у розмірі 44807,29 грн, звертаючись з даним позовом до суду позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 111992,71 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
20.06.2024 набрав чинності новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025.
У ч. 6 розділу 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX від 20.06.2024 зазначено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.
Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV від 01.07.2004 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV від 01.07.2004 встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Toyota Highlander" д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР222207349 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 160000,00 грн., франшизи - 3200,00 грн., відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу "Toyota Highlander" д.н.з. НОМЕР_1 , покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом ЕР222207349).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. №142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.
Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.
При цьому, звіт про оцінку є лише попереднім оціночним документом, який показує можливу вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, тоді як реальна (фактична) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається, виходячи з реальної вартості ремонту, необхідного для відновлення транспортного засобу, що вказується, зокрема, в рахунку на виконані роботи.
Таким чином, належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , є рахунок на оплату №СЧ2418494 від 13.06.2025, виставлений СТО - ФОП Лисів А.С. за яким вартість відновлювального ремонту автомобіля "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , становить 378 531,93 грн.
Відповідно до пункту 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
У п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, вказано, що значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , роком його випуску є 2016 рік, а, отже, наявні підстави, визначені у п. 7.38 Методики, для визначення коефіцієнта фізичного зносу.
Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 81/02/26 від 27.02.2026 оцінювача Штих Михайло Мирославович було визначено, що значення коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 0,5905 згідно "Методики товарознавчої експертизи" п. 7.38, 7.39.
Отже, враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , є рахунок на оплату №СЧ2418494 від 13.06.2025, виставлений СТО - ФОП Лисів А.С. за яким вартість відновлювального ремонту автомобіля "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , становить 378 531,93 грн.
Також, належним та допустимим доказом наявності та розміру коефіцієнат фізичного зносу автомобіля "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , є Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 81/02/26 від 27.02.2026, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , становить 0,5905 (Ез).
Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: Сврз = Ср + См + Сс * (1-Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість матеріалів, Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.
За розрахунком суду, вартість відновлювального ремонту автомобіля "MERCEDES-BENZ, S 350 D, д.н.з. НОМЕР_3 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,5905) складає 193 210,51 грн.
Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР222207349 становить 3200,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 160000,00 грн.
З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР222207349 у межах фактично здійснених ним витрат (211607,58 грн), з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (193210,51), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом ЕР222207349 (3200,00 грн) та ліміт відповідальності (160000,00 грн), а також здійснену відповідачем часткову сплату, саме позивачу у сумі 44807,29 грн (Платіжна інструкція від " 15 " січня 2026 р. N 00155964 на суму 39 942,77 грн.; Платіжна інструкція від " 10 " березня 2026 р. N 00159718 на суму 4 864,52 грн), суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" страхового відшкодування у розмірі 111992,71 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.
Долучена представником відповідача Платіжна інструкція від " 07 " серпня 2025 р. N 00146205 на суму 98 322,50 грн. про сплату користь ТОВ «АУСЦУМЕРІН», судом не приймається з огляду на те, що саме до позивача перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР222207349 у межах фактично здійснених ним витрат (211607,58 грн), з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (193210,51), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом ЕР222207349 (3200,00 грн) та ліміт відповідальності (160000,00 грн), а відтак у відповідача не було підстав для здійснення страхового відшкодування потерпілій особі ТОВ «АУСЦУМЕРІН».
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Суд зауважує, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Так, за змістом положень ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Крім того, відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 40, код ЄДРПОУ 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (03062, місто Київ, пр. Берестейський, будинок 65, код ЄДРПОУ 30115243) суму страхового відшкодування у розмірі 111 992 (сто одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. 
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.
Повне рішення складено та підписано 11.09.2026.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ