Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року        м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 липня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік; за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
У порядку ч. 2 ст.36 КУпАП остаточно визначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.
Не погодившись із постановою суду,  ОСОБА_1  оскаржив її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Стверджує, що під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння _______________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа №568/893/26 Суддя в суді І інстанції – Кондратюк В.В.
Провадження № 33/4815/922/26   Суддя в апеляційній інстанції – Шимків С.С.
він не перебував, а ДТП виникла з незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з раптовим пошкодженням переднього колеса, що викликало різку зміну напрямку руху автомобіля.
Пояснює, що позитивні результати освідування на стан алкогольного сп`яніння могли бути викликані квасом, який він вживав після ДТП.
Покликаючись на порушення порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, проведення освідування у не найближчому медичному закладі, а також неналежне оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів відносно нього, відсутність його вини в ДТП, вважає, що його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту – Інструкція).
Судом встановлено, що 21.04.2026 року о 20 год. 17 хв., на вул. Шевченка, 36, в с. Бугаївка, Дубенський район, Рівненська область, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», р.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, технічний стан транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду (паркан), у зв`язку з чим транспортний засіб та паркан отримав пошкодження, чим порушив п.п. 1.5, 12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім цього, 21.04.2026 року о 20 год. 17 хв., на вул. Шевченка, 36, в с. Бугаївка, Дубенський район Рівненська область, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Огляд ОСОБА_1 проводився в медичному закладі КНП «Дубенська міська лікарня», результат огляду 0.83 проміле, що підтверджується висновком лікаря від 21.04.2026 року (а.с. 7).
Підстав вважати необ`єктивними результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння – не вбачається.
Проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у не найближчому медичному закладі від місця ДТП не спростовує результатів освідування, яке було проведено в КНП «Дубенська міська лікарня».
Враховуючи кількісний показник огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, доводи скаржника, що позитивні результати освідування були викликані вживанням квасу не заслуговують на увагу та розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту, направлений на уникнення від відповідальності. При цьому, під час медичного огляду ОСОБА_1 не повідомляв лікаря про дані обставини та не стверджував про необ`єктивність результатів освідування.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 , підставі для визнання необ`єктивними результатів його освідування та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів відносно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від №646865 від 22.04.2026 року, схемою ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 про визнання ним вини у вчинення ДТП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від №646833 від 21.04.2026 року, направленням водія на огляд до медичного закладу, висновком лікаря від 21.04.2026 року, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Покликання автора апеляційної скарги на наявність постанов Рівненського апеляційного суду, де провадження у подібних справах були закриті, не можуть братися до уваги у даному випадку, оскільки у тих справах особи відмовлялися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичній установі (порушення п. 2.5 ПДР), а в даній справі особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння - п 2.9 а ПДР.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 липня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду   Шимків С.С.