ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/11659/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С., 

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Приватного акціонерного товариства 
«ТЕХНОЛОГІЯ» - Рибак А.Ю., Фукс А.В.,
Приватного акціонерного товариства 
«Страхова компанія «УСГ» - Самсоновича О.А., Тарасенкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 (у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.),
додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 (у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.),
рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 (суддя Трофименко Т.Ю.)
та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 (суддя Трофименко Т.Ю.)

у справі № 910/11659/25
за позовом Приватного акціонерного товариства «ТЕХНОЛОГІЯ» 
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»
про стягнення 10 948 840,20 грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Приватне акціонерне товариство «ТЕХНОЛОГІЯ» (далі - ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ») звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «УСГ») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 10 948 840,20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано обставинами невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором добровільного страхування майна від 24.06.2024 № 12-1411-24-00018 щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» 10 948 840,20 грн - суму страхового відшкодування та витрати зі сплати судового збору в сумі 131 386,10 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 заяву ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 100 000,00 грн. У решті заяви відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 та додаткове рішення цього ж суду від 03.03.2026 залишено без змін.
Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 заяву ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» про ухвалення додаткової постанови задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 60 000,00 грн. В іншій частині заяву ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» залишено без задоволення.
Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у червні 2026 року ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» подало касаційні скарги, у яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026, додаткову постанову цього ж суду від 08.06.2026, рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2026, додаткове рішення цього ж суду від 03.03.2026 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та ухваленні додаткової постанови про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач також повідомив Суд про те, що докази на підтвердження розміру судових витрат, які він поніс або понесе у зв`язку із розглядом справи судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду касаційної інстанції відповідно до частини 8 статті 129 ГПК.
Ухвалами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.06.2026 та від 29.06.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 910/11659/25 за касаційними скаргами ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК, та призначено касаційні скарги до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.07.2026.
ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» у відзивах на касаційні скарги зазначає про правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, тому просить залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Позивач відповідно до частини 1 статті 124 ГПК зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, становить 42 782,00 грн. Докази таких витрат будуть подані Суду в порядку частини 8 статті 129 ГПК.
У судовому засіданні у справі № 910/11659/25, яке розпочалося 22.07.2026 о 10:00, о 10:12 було оголошено перерву через оголошену у м. Києві повітряну тривогу.
Об 11:17, після перерви, пов`язаної з оголошенням повітряної тривоги, продовжено судове засідання у справі № 910/11659/25, в якому за клопотання представника ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» Фукс А.В. було оголошено перерву до 22.07.2026 на 17:30.
22.07.2026 о 17:16 ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» через сервіс «Прийом громадян» подало заяву про відвід судді Зуєва В.А. від розгляду справи № 910/11659/25, у задоволенні якого Верховний Суд відмовив, про що постановив окремий процесуальний документ - ухвалу від 22.07.2026 у справі № 910/11659/25.
Одночасно з заявою про відвід ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» через сервіс «Прийом громадян» подало клопотання про відкладення розгляду справи № 910/11659/25 та призначення її до розгляду на іншу дату, яке в подальшому в судовому засіданні 22.07.2026 було відкликано представником ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» Фукс А.В.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
При вирішенні спору судами попередніх інстанцій установлено, що 24.06.2024 між ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» (страховик) та ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування майна № 12-1411-24-00018 (далі також договір страхування).
Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном - промисловим обладнанням згідно з додатком № 1 та додатком № 2 до цього договору (пункт 1 договору). 
За цим договором страхова сума за договором складає 62 727 400,00 грн (пункт 2.1); страхувальник призначає вигодонабувачем АТ «Правекс-Банк» (пункт 2.2).
У пункті 2.7 договору страхування передбачено, що франшиза (безумовна) у відсотках (%) від розміру страхової суми, зазначеної в пункті 2.1 цього договору за страховими випадками, зазначеними в пункті 2.3 цього договору згідно з додатком № 1 та додатком № 2 до цього договору. 
Відповідно до пункту 2.3 договору страхування, яким визначено страхові випадки, за даним договором відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна, зазначеного в розділі 1 цього договору, внаслідок настання наступних подій:
- вогонь (пожежа, вибух, удар блискавки) (п. 2.3.1 договору);
- стихійні явища (буря, вихор, ураган, смерч, шторм, град, зливові дощі, тиск снігового шару, повінь, надходження підґрунтових вод, паводок, льодохід, переміщення чи осідання ґрунту, зсув, обвал, землетрус, гірські обвали і схід лавин) (п. 2.3.2 договору);
- вплив рідини з водопровідних, каналізаційних, опалювальних та протипожежних систем, внаслідок їх пошкодження, в тому числі із сусідніх приміщень (п. 2.3.3 договору);
- неправомірні дії третіх осіб, а саме: крадіжка зі зламом, грабіж, розбійний напад, умисне знищення або пошкодження майна третіми особами (включаючи вандалізм, хуліганство) (п. 2.3.4 договору);
- падіння літальних апаратів, їх частин, уламків (п. 2.3.5 договору);
- наїзд наземних транспортних засобів (п. 2.3.6 договору);
- бій скла, вітрин (п. 2.3.7 договору). 
У розділі 3 договору страхування передбачено виключення із страхових випадків і обмеження страхування.
Так, згідно з пунктом 3.1 договору страхування не визнається страховим випадком та не підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні майновим інтересам страхувальника внаслідок загибелі, пошкодження чи втрати застрахованого майна в результаті: 1) впливу ядерної енергії та випромінювання в будь-якій формі; 2) будь-яких воєнних дій, війни, у тому числі громадянської війни, інтервенції, збройних конфліктів як з оголошенням, так і без оголошення війни, незалежно від кількості людей, що беруть участь у них, вторгнення, дії зовнішніх ворогів; 3) будь-якого терористичного акту; 4) внутрішніх громадських заворушень, воєнних або громадянських повстань, революцій, відділення територій, заколоту, путчу, бунту, державного перевороту, дії військової або узурпованої влади, військове або облогове положення або будь-які події або причини, направлені на підтримку таких подій; 5) конфіскації, реквізиції, арешту цивільними або військовими владами; 6) забруднення та/або зараження землі, води і повітря (а саме: пошкодження та витрати по їхній очистці або видалення речовин, що попали в них); 7) зносу, корозії, окислювання, гниття й інших природних властивостей майна; 8) пошкодження майна, викликані вологістю у приміщенні (грибок, цвіль, пліснява), а також проникненням у застраховане приміщення рідин (в т.ч. дощу, зливу), снігу, граду через відкриті вікна, двері, отвори, зроблені навмисне або, що виникли внаслідок старості або будівельних дефектів, або зроблені всупереч будівельного проекту; 9) обвалу будинків, споруд через старість або аварійність; 10) помилок, допущених при проектуванні та будівництві, недоліків або дефектів матеріалів, конструкцій, машин і обладнання; 11) пошкодження (знищення) майна викликано не страховою подією, обумовленою в договорі страхування; 12) експлуатації техніки, обладнання, які мають внутрішні недоліки та дефекти; 13) дії гризунів або інших шкідників; 14) використання машин та обладнання в процесі будівництва і монтажних робіт та проведення інших будівельно-монтажних робіт; 15) грубого порушення умов протипожежної безпеки, встановленого порядку охорони майна, переданого на страхування, інших встановлених правил використання та збереження майна, умов технологічних процесів, техніки безпеки, що призвело до загибелі, пошкодження чи втрати майна, та збитків, що є наслідком невиконання страхувальником приписів за підсумками перевірок УППБ МНС; 16) навмисних дій страхувальника (вигодонабувача) або особи, на користь якої укладено договір страхування; 17) крадіжки під час та після настання страхового випадку, крім випадку крадіжки зі зламом; 18) комп`ютерного та/або електронного злочину, будь-яких збоїв в роботі комп`ютерних та електронних систем; 19) крадіжки без зламу, нез`ясовного зникнення, недостачі; 20) ризику "неправомірні дії третіх осіб" по відношенню до рухомого майна, якщо: відсутня постійна фізична охорона та/або технічна (пультова) охорона в приміщенні, де знаходиться застраховане майно; відсутні грати або ролети на вікнах та вхідних дверях приміщення, де зберігається застраховане майно, якщо воно знаходиться на 1-му поверсі будівлі; припинена господарська діяльність або звільнене застраховане приміщення (або приміщення, в якому знаходиться застраховане майно) на строк понад 45 календарних днів; 21) інші випадки, які не відносяться до страхових згідно чинного законодавства.
Відповідно до пункту 4.1 договору страхування страхувальник має право, зокрема, отримати страхове відшкодування на умовах розділів 6 та 7 цього договору. 
Згідно з пунктом 4.4 договору страхування страховик зобов`язаний, зокрема:
- протягом 2 (двох) робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування (п. 4.4.2 договору);
- протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, та виконання страхувальником зобов`язання, передбаченого в п. 5.5 цього договору, здійснити огляд пошкодженого майна та вжити заходів для визначення розміру збитку та/або проведення незалежної експертизи (п. 4.4.4 договору);
- скласти розрахунок вартості відновлювального ремонту (кошторис) фахівцями страховика (або залученими страховиком незалежними експертами) не пізніше 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня огляду пошкодженого майна (п. 4.4.5 договору);
- скласти страховий акт або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (його частини) в термін не пізніше 30 (тридцяти) робочих днів від дати отримання від страхувальника всіх необхідних документів, зазначених в розділі 8 цього договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків, а також отримання акту експертизи, якщо така експертиза була замовлена страховиком (п. 4.4.7 договору);
- у разі відмови у виплаті страхового відшкодування - протягом 10 (десяти) робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити про це страхувальника та вигодонабувача з обґрунтуванням причин відмови (п. 4.4.8 договору); 
- здійснити виплати страхового відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів від дати складання страхового акту (п. 4.4.9 договору).
За змістом пунктів 5.1, 5.2 договору страхування сторони погодили, що страхувальник зобов`язаний негайно вжити можливих заходів щодо порятунку майна, запобігання подальшого його пошкодження й усунення причин, що сприяють виникненню додаткового збитку, у т.ч. забезпечити охорону пошкодженого майна і виконувати всі інструкції стосовно страхового випадку, отримані від страховика. Протягом 2-х календарних днів з моменту настання страхового випадку страхувальник зобов`язаний повідомити про це страховика, шляхом надання повідомлення на його гарячу лінію за визначеним у п. 5.2 номером Контакт-центру. 
Згідно з пунктом 5.3 договору страхування страхувальник зобов`язаний негайно заявити про страховий випадок у відповідні державні органи (внутрішніх справ, державну пожежну охорону, органи державних аварійних служб та інші державні органи, що фіксують настання страхової події).
Відповідно до пункту 5.4 договору страхування страхувальник зобов`язаний вимагати від компетентних органів оформлення та надання документів щодо встановлення факту, причин та наслідків страхового випадку.
Страхувальник зобов`язаний зберегти до прибуття страховика чи його уповноваженого представника та пред`явити пошкоджене майно чи залишки від нього в тому вигляді, в якому воно було після події. Зміна картини збитку припустима тільки, якщо це диктується письмовими вказівками державних органів, розумінням безпеки, зменшенням розміру збитку, але з обов`язковим фіксуванням (кіно-, фотозйомка, схема) місця події (пункт 5.6 договору страхування).
Страхувальник зобов`язаний в присутності представника страховика скласти письмово перелік знищеного, пошкодженого чи втраченого майна. Цей перелік підписується страхувальником та представником страховика. Без підпису представника страховика перелік знищеного, пошкодженого чи втраченого майна вважається не дійсним (пункт 5.7 договору страхування).
Відповідно до пункту 5.8 договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, зазначені в розділі 8 цього договору.
Відповідно до пункту 5.9 договору страхування страхувальник зобов`язаний письмово повідомити (надати повідомлення про страховий випадок) страховика та вигодонабувача (якщо такий передбачений договором страхування) про настання страхового випадку протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання страхувальником такої інформації. У повідомленні про настання страхового випадку повинні бути детально описані обставини події та характер збитку.
Також страхувальник зобов`язаний надати страховику або незалежному експерту, замовленому страховиком, можливість провести огляд пошкодженого майна, брати участь в комісіях, створюваних для встановлення причин і визначення розміру збитку, і бути присутнім при проведенні такого огляду (пункт 5.10 договору страхування).
Згідно з пунктом 6.1 договору страхування розмір страхового відшкодування визначається при пошкодженні, знищенні або втраті майна виходячи із фактичного розміру збитків, завданих майну в результаті страхового випадку, зазначеного в договорі, на підставі даних огляду та документів згідно розділу 8 договору, що підтверджують розмір спричиненого збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розміру страхової суми за договором.
У розділі 10 договору страхування визначені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, якими є: 
- надання страхувальником недостовірних відомостей про майно під час укладання та/або в період дії договору (пункт 10.1.1); 
- несвоєчасне повідомлення страховика страхувальником (або довіреною особою страхувальника) про факт настання страхового випадку (пункт 10.1.2); 
- ненадання страховику документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків, відповідно до розділу 8 цього договору (пункт 10.1.3);
- навмисні дії страхувальника (вигодонабувача) або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку (пункт 10.1.4);
- навмисні дії або груба недбалість третіх осіб, з якими страхувальник уклав договір на охорону застрахованого майна, спрямовані на настання страхового випадку (пункт 10.1.5);
- вчинення страхувальником (вигодонабувачем) або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку (пункт 10.1.6);
- переміщення застрахованого майна без згоди страховика з місця страхування (пункт 10.1.7);
- створення страхувальником перешкод у визначенні обставин страхового випадку (пункт 10.1.8);
- навмисне не прийняття розумних і доступних заходів щодо зменшення збитків при виникненні страхового випадку (пункт 10.1.9); 
- отримання відшкодування повністю або у відповідній частині страхувальником або вигодонабувачем від особи, причетної до завдання збитків чи від іншої особи - на суму отриманого відшкодування (пункт 10.1.10);
- невиконання або неналежне виконання страхувальником своїх обов`язків згідно з договором, включаючи ті випадки, коли таке невиконання або неналежне виконання обов`язків сталося внаслідок дії непереборних обставин (пункт 10.1.12); 
- здійснення страхувальником ремонту пошкодженого внаслідок настання страхового випадку майна без письмового дозволу страховика (пункт 10.1.13);;
- інші випадки, прямо передбачені чинним законодавством України (пункт 10.1.14). 
Згідно з додатками № 1 та № 2 до договору страхування, за цим договором взято на страхування наступне майно:
1) Флексо 8 - кольорова машина типу EXLpackagin 520/8;
2) Лінія для виробництва мюзле, Muselet machine, модель 20301, виробництва MEC Project (Італія), № MDF-021;
3) Машина для офсетного друку BRAVA 350 (Bravina) 2017 SPS 30-0010.
30.08.2024 о 1:28 годині на території будівлі, яка належить ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ», за адресою: м. Суми, пр-т Перемоги (Курський) 147/5, 147-А, сталася пожежа (вогонь), спричинена вибухом внаслідок падіння літального апарату та його частин і уламків, у зв`язку з чим було знищено майно, про що страховика було повідомлено в цей же день за телефоном гарячої лінії, що було зафіксовано ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» та направлено смс-повідомлення про зафіксоване звернення. 
30.08.2024 комісією у складі головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Сумського районного управління ГУ ДСНС у Сумській області Новохацької І.М., начальника цеху № 6 ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» Третяк В.В. та оператора верстатів та установок ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» Кравченко М.О. складено акт про пожежу. 
03.09.2024 ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» із заявою № 03/3601 про надання дозволу судовому експерту Лиценку М. провести огляд пошкодженого майна для пожежно-технічного експертного дослідження щодо визначення причин, умов та процесів виникнення пожежі/вибуху 30.08.2024 на підприємстві ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ». 
У відповідь, 03.09.2024 ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» листом № 170/12 надало судовому експерту Лиценку М. дозвіл на обстеження місця події, а саме пожежі/вибуху, що сталася 30.08.2024 у м. Суми, пр-т Перемоги, 147-А, 147/2, 147/3, 147/5, 147/6.
03.09.2024 судовий експерт Лиценко М. прибув на місце події, провів обстеження (огляд), однак висновку за результатами обстеження страхувальнику надано не було.
16.09.2024 позивач звернувся до страховика із заявою від 09.09.2024 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, яку відповідач отримав 18.09.2024 згідно з даними повідомлення про вручення поштового відправлення № 4003000045180. 
30.09.2024 ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» складено акт обстеження (огляду) технічного стану рухомого майна, пошкодженого та знищеного внаслідок вибуху та пожежі, що спричинені падінням літальних апаратів, їх частин та деталей, застрахованого за договором страхування, яким встановлено, що пожежею знищено 1 (одну) одиницю рухомого майна, застрахованого за договором страхування, а саме: Лінію для виробництва мюзле, Muselet machine, модель 20301, виробництва MEC Project (Італія), № MDF-021. 
05.11.2024 ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» у листі № 03/4744 повідомило ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» про погодження дати огляду місця події та отримання необхідної інформації та документів з метою встановлення причин виникнення пожежі та розрахунку матеріального збитку. Цим листом відповідач визначив склад групи для огляду місця події та просив забезпечити участь уповноваженого представника страхувальника при огляді. 
06.11.2024 для огляду пошкодженого та знищеного майна прибули представники страховика, однак вони відмовились від підпису акта спільного огляду пошкодженого та знищеного майна від 06.11.2024, у зв`язку з чим цей акт спільного огляду пошкодженого та знищеного майна підписано лише представниками ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ».
ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» з листом від 07.11.2024 № 216/4, у якому повідомило про висловлення недовіри експертам, залученим до проведення огляду, через виявлену ними упередженість у процесі його проведення, а тому просило залучити незалежних експертів. Із цим листом також направлено відповідачу для підписання акт спільного огляду пошкодженого та знищеного майна від 06.11.2024, які отримано відповідачем 12.11.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 4002000030063. 
07.11.2024 позивач звернувся до відповідача з листом № 216/3, у якому просив надати дозвіл на вивезення та подальшу утилізацію залишків, що утворилися внаслідок знищення/пошкодження застрахованого майна. 
У зв`язку з ненаданням відповідачем відповіді на зазначений лист позивача, останній повторно звернувся до відповідача із листом від 15.11.2024 № 221/3 щодо надання дозволу на вивезення та подальшу утилізацію залишків майна.
У листі від 18.11.2024 № 03/4965 відповідач повідомив позивача про неможливість надання згоди на утилізацію залишків майна, оскільки воно не визнане конструктивно знищеним та не відповідає критеріям повного знищення відповідно до пункту 6.1.2 договору та повідомило про необхідність надання переліку обладнання, яке планується утилізувати із зазначенням причин його утилізації, а також інформацію про місцезнаходження обладнання, яке було застраховане, але не було виявлено в зоні дії договору, та чи перебувало це обладнання у місці дії договору на момент заявленої страхової події. 
20.11.2024 у відповідь на цей лист позивач направив на адресу відповідача лист № 224/2, у якому наголосив на зловживанні останнім своїми правами та невиконанні ним зобов`язань, передбачених договором страхування. Зокрема, позивач зазначив, що все знищене/пошкоджене застраховане майно під час страхової події знаходилось за адресою місця страхування, вивезення та подальша утилізація залишків якого необхідна у зв`язку з тим, що діяльність страхувальника паралізована. При цьому ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» зберігало пошкоджене та знищене майно виключно для можливості огляду та обстеження його страховою компанією, хоча договором страхування не передбачено обов`язок страхувальника на отримання дозволу на вивезення та утилізацію. Так, у цьому листі позивач втретє наголосив на терміновій необхідності демонтажу, розбору завалів, під якими знаходиться у тому числі застраховане майно, вивезення та утилізації залишків знищеного/пошкодженого майна, у зв`язку з чим пропонував страховику взяти участь у таких діях для фіксації переліку відповідного майна. 
У листі від 20.11.2024 № 224/2 відповідач повідомив позивача про те, що він не заперечує щодо демонтажу, розбору завалів, під якими знаходиться застраховане майно, за умови, що страхувальником завчасно буде погоджено з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» день проведення таких дій. Щодо вивезення та утилізації залишків, що утворились внаслідок знищення/пошкодження, відповідач зауважив, що вказані дії потребують додаткового погодження за результатами огляду вказаного майна, так як лише після його діагностики та проведення товарознавчого дослідження буде можливо встановити його пошкодження або знищення. 
ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до цьому ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» з листом від 03.12.2024 № 03/5251, у якому повідомило, що при огляді обладнання на території ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» його неможливо було ідентифікувати, а частина обладнання могла бути переміщена, що стало причиною не підписання такого акта. Також відповідач заперечив щодо упередженості експертів та зауважив на необхідності проведення додаткового огляду для встановлення ступеню пошкодження майна та його ідентифікації, а також на необхідності надання страхувальником калькуляції по заміненим пошкодженим частинам обладнання та вартості робіт по їх заміні у разі проведення таких ремонтних робіт. 
У листі від 12.12.2024 № 237/2 позивач просив відповідача забезпечити присутність його уповноваженого представника на місці страхової події для підписання переліку знищеного, пошкодженого чи втраченого майна. 
У листі № 03/5468 від 16.12.2024 відповідач висловив свої зауваження щодо складеного позивачем акта огляду від 30.09.2024, надав пояснення щодо не підписання його представниками акта огляду від 06.11.2024 та наголосив на можливих причинах відмови у виплаті страхового відшкодування. Також відповідачем було погоджено дату проведення огляду місця події на 19.12.2024.
ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» у листі від 17.12.2024 № 240/2 підтвердило дату огляду місця події та надало перелік знищеного/пошкодженого майна, що може бути оглянуто за відповідною адресою. 
19.12.2024 експерти, які були залучені ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», спільно з представником страховика провели повторний (третій) огляд пошкодженого та знищеного застрахованого майна ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ», за результатами якого було складено письмовий Перелік пошкодженого та знищеного майна, яке застраховане за договором страхування. 
У листі від 07.01.2025 № 03/0101 ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» повідомило, що ним не було підписано Перелік пошкодженого та знищеного майна, оскільки його було складено з порушенням пункту 5.7 договору страхування, а саме до прибуття представника страховика. Крім того, зазначено, що цей акт (перелік) не містить інформації з приводу того, яке майно вважається знищеним, а яке пошкодженим. 
23.04.2025 позивач направив на адресу відповідача лист № 79 про виплату страхового відшкодування разом з остаточною заявою на виплату страхового відшкодування від 22.04.2025 № 79/6 щодо уточнення суми збитку, що підлягає компенсації як виплата страхового відшкодування. 
За результатами розгляду заяв страхувальника про виплату страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке оформлене листом від 28.08.2025 вих. № 03/3708. Підставою для відмови визначено те, що збитки, заподіяні майновим інтересам ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ», не визнаються страховим випадком та не підлягають відшкодуванню на підставі підпункту 2 пункту 3.1 розділу 3 договору страхування. 
ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» звернулося до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» страхового відшкодування у розмірі 10 948 840,20 грн, обґрунтовуючи вимоги обставинами невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором страхування щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку. Позивач доводить, що 30.08.2024 настав страховий випадок, визначений у пунктах 2.3.1., 2.3.5 розділу 2 договору страхування, а саме: пункт 2.3.1.- вогонь (пожежа, вибух, удар блискавки); пункту 2.3.5.- падіння літальних апаратів, їх частин, уламків. При цьому, на думку позивача, відповідачем не було виконано своїх обов`язків за укладеним договором страхування та відповідно до вимог чинного законодавства щодо визначення розміру збитків.
ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» проти позову заперечило та послалося на те, що заподіяна позивачеві майнова шкода є збитками, що сталися внаслідок загибелі, пошкодження чи втрати застрахованого майна внаслідок воєнних дій, війни, дії зовнішніх ворогів, а тому подія, що сталася 30.08.2024, відповідно до підпункту 2 пункту 3.1 розділу 3 договору страхування не є страховим випадком. 
Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, позов задовольнив.
Судові рішення мотивовано таким:
- позивач довів, що 30.08.2024 стався страховий випадок - знищення застрахованого майна внаслідок падіння літальних апаратів, їх частин та уламків, що визначений у підпункті 2.3.5 пункту 2.3 договору страхування, за яким відшкодовуються збитки внаслідок, зокрема падіння літальних апаратів, їх частин, уламків;
- висновком експерта від 05.01.2026 № СЕ-19/119-25/20564-ВТХ було встановлено, що 30.08.2024 за адресами: м. Суми, пр-т Перемоги, буд. 147/5, буд. 147/6, які розміщені поруч під одним дахом будівлі цеху № 3 ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ», стався один вибух вибухового пристрою військового призначення - бойового припасу, а саме авіаційного засобу ураження; у цьому висновку експерта не встановлено конкретно, в результаті якого саме засобу ураження мав місце вибух, а надалі пожежа на об`єкті позивача за адресою: м. Суми, пр-т. Перемоги, буд. 147-А, однак зазначено, що встановити точний вид, тип, марку авіаційного засобу ураження не представляється за можливе у зв`язку з малою інформативністю наданих на дослідження об`єктів та відсутністю відповідної інформації у наявній у розпорядженні експерта довідниковій літературі;
- суд застосував положення частини 3 статті 213 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) щодо тлумачення змісту правочину і з огляду на положення Правил виконання польотів державної авіації України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 05.01.2025 № 2, пункту 54 частини 1 статті 1 Повітряного кодексу України, дійшов висновку, що не зважаючи на те, що в пункті 3.1 укладеного між сторонами договору страхування серед виключень зі страхових випадків передбачено будь-які воєнні дії та війну, однак у пункті 2.3.5 договору страхування сторони погодили, що падіння літальних апаратів, їх частин та уламків є одним із страхових випадків, за настання якого відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна. При цьому, за висновками суду, договір страхування не містить обмежень щодо виду або призначення літального апарата;
- оскільки відповідач є автором договору страхування як юридична особа, яка здійснює діяльність з надання послуг страхування і є професіоналом у даній сфері, тому саме відповідач повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю і суперечливістю будь-якої умови такого договору; 
- укладаючи договір страхування вже під час дії воєнного стану, та включаючи до переліку страхових випадків такий випадок, як "падіння літальних апаратів, їх частин, уламків", без конкретизації виду та мети застосування таких літальних апаратів, відповідач міг передбачити ймовірність пошкодження чи знищення застрахованого майна позивача внаслідок падіння будь-яких літальних апаратів;
- до того ж, вогонь (пожежа, вибух), який мав місце у спірному випадку, відповідно до пункту 2.3.1 договору страхування також віднесено до страхових випадків, що є додатковим підтвердженням відсутності підстав для прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування;
- за результатами проведеної Сумським відділенням Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України на замовлення ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» товарознавчої експертизи було складено висновок експертів від 26.12.2024 № 1112/1158, відповідно до якого визначено, що розмір матеріальної шкоди станом на 30.08.2024, завданої власнику ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ» внаслідок знищення Лінії для виробництва мюзле, TM Muselet machine, модель 20301, виробництва MEC Project (Італія), 7, інвентарний номер 2294, заводський номер MDF-021, в результаті вибуху та пожежі, що спричинені падінням літальних апаратів, їх частин та деталей, складає 16 656 358,00 грн;
- вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 10 948 840,20 грн є обґрунтованою та доведеною.
У поданій касаційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень послалося на те, зокрема, що суди попередніх інстанцій при вирішенні спору:
- неправильно застосували положення Закону України «Про страхування» (зокрема, норми статті 104, якою встановлено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, згідно з якими настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є винятком із страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування, який викладено у постановах Верховного Суду: від 01.02.2018 у справі №522/1903/15-ц, від 21.02.2018 у справі №382/677/17, від 23.04.2018 у справі №910/7686/17, від 03.05.2018 у справі №643/2768/16-ц, від 19.06.2019 у справі №264/4398/16-ц, від 31.05.2022 у справі №910/1661/21, від 19.01.2023 у справі №910/11699/20, від 14.05.2024 у справі №357/13500/18, від 05.06.2024 у справі № 910/8269/22, постанові Верховного Суду України від 23.04.2012 у справі № 6-101цс11;
- неправильно застосували статтю 213 ЦК без урахування висновків щодо застосування такої норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16;
- неправильно застосували положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» без урахування висновків щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах під час оцінки збитків, завданих збройною агресією російської федерації, викладених у постановах Верховного Суду у постанові від 02.09.2025 у справі №910/4543/24, від 20.11.2024 у справі № 905/17/24, згідно з якими при проведенні експертизи (експертного дослідження), пов`язаного з оцінкою збитків, завданих збройною агресією російської федерації, є обов`язковою для використання «Методика визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності», затверджена наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна № 3904/1223 від 18.10.2022;
- неправильно застосували статті 98, 101 ГПК без урахування висновків щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 24.09.2024 у справі № 910/14922/22 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18, згідно з якими експертний висновок, в якому не зазначено про те, що висновок підготовлено для подання до суду та не зазначено про обізнаність експерта щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок, є неналежним та недопустимим доказом;
- неправильно застосували положення пункту 54 частини 1 статті 1 Повітряного кодексу України, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а саме застосування поняття «літальний апарат» до авіаційного засобу ураження (ймовірно КАБ), яким було здійснено ураження території України з території російської федерації під час збройної агресії російської федерації; 
- необґрунтовано відхилили клопотання відповідача про витребування доказів та про призначення експертизи для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
- встановили обставини, що мають суттєве значення, а саме суму страхового відшкодування, яка стягнута з відповідача у цій справі, на підставі недопустимого доказу - висновку експертів від 26.12.2024 № 1112/1158.
Відповідно до статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Верховний Суд, переглянувши у касаційному порядку судові рішення в межах, передбачених статтею 300 ГПК, доводів та вимог касаційних скарг виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 979 ЦК договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.
Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (частина 1 статті 980 ЦК).
Статтею 982 ЦК визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
За змістом частини 2 статті 89 Закону України «Про страхування» у договорі страхування обов`язково зазначаються, зокрема перелік страхових ризиків (пункт 9), перелік винятків із страхових випадків та обмеження страхування (пункт 10), причини відмови у страховій виплаті (пункт 16).
За визначенням термінів, наведеним у частині 1 статті 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства (пункт 59); страховий ризик - подія, на випадок виникнення якої проводиться страхування, яка має ознаки ймовірності та випадковості настання (пункт 64).
Отже, страховий ризик та страховий випадок є взаємопов`язаними факторами, страховий ризик у випадку його фактичного настання переростає у страховий випадок, що зумовлює виникнення зобов`язання страховика виплатити страхове відшкодування. (такі висновки наведено в постанові Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 910/841/20, на яку послався скаржник в касаційній скарзі).
Разом із тим страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства  (пункт 50 частини 1 статті 1 Закону України «Про страхування»).
Договір страхування має містити вичерпний перелік винятків із страхових випадків та обмеження страхування, на які не поширюється дія страхового захисту за договором страхування, якщо інше не передбачено законом. Винятки із страхових випадків та обмеження страхування викладаються зрозумілою для страхувальника мовою, не повинні містити суперечностей та допускати неоднозначне тлумачення змісту (частина 5 статті 93 Закону України «Про страхування»).
У частині 2 статті 104 Закону України «Про страхування» наведено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат, якими, зокрема, є наявність обставин, які є винятками із страхових випадків та обмеженнями страхування, передбаченими договором страхування (пункт 6).
Положення наведених норм права нерозривно пов`язують обов`язок страховика щодо здійснення виплати страхового відшкодування із настанням події, яка визначена договором страхування саме як страховий випадок. Настання події, яка за умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика з виплати страхового відшкодування (подібні за змістом висновки наведено в постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №522/1903/15-ц, від 21.02.2018 у справі №382/677/17, від 23.04.2018 у справі №910/7686/17, від 03.05.2018 у справі №643/2768/16-ц, від 19.06.2019 у справі №264/4398/16-ц, від 31.05.2022 у справі №910/1661/21, від 19.01.2023 у справі №910/11699/20, від 14.05.2024 у справі №357/13500/18, від 05.06.2024 у справі 910/8269/22, на які послався скаржник в обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень).
Як установлено судами попередніх інстанцій, у розділі 2.3 договору страхування, укладеного між сторонами, міститься перелік страхових випадків (подій), з настанням яких за цим договором відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна, зазначеного в розділі 1 цього договору, а у розділі 3 зазначеного договору передбачено виключення із страхових випадків і обмеження страхування, в якому викладено перелік винятків зі страхових випадків (збитки за якими не підлягають відшкодуванню), а також обмеження страхування (перелік збитків, які не відшкодовуються).
Водночас Правила страхування 1 та 2, на які здійснено посилання в договорі страхування, укладеному між сторонами, також містять відповідні розділи - 5 «Виключення зі страхових випадків і обмеження страхування».
Зокрема, в розділі 3 Договору страхування і в розділах 5 Правил 1 та 2 чітко визначено, що не визнається страховим випадком та не підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні майновим інтересам Страхувальника внаслідок загибелі, пошкодження чи втрати застрахованого майна в результаті будь-яких воєнних дій, війни, у тому числі громадянської війни, інтервенції, збройних конфліктів як з оголошенням, так і без оголошення війни, незалежно від кількості людей, що беруть участь у них, вторгнення, дії зовнішніх ворогів.
Перелік страхових випадків та винятки з них є різними за своєю суттю і виконують окремі ролі, тому вони не суперечать одне одному. Умови договору, які містять перелік страхових випадків, та умови договору, що містять виключення зі страхових випадків, не є конкуруючими між собою нормами договору, а на подію, що підпадає під виключення, не поширюється дія страхового захисту не залежно від того, чи має вона ознаки страхового випадку.
При цьому у пункті 11 цього договору страхування зазначено, що страхувальник (ПрАТ «ТЕХНОЛОГІЯ») підтверджує, що він ознайомлений із Правилами страхування та погоджується з усіма умовами цього договору.
Порядок та умови здійснення страхових виплат визначено статтею 102 Закону України «Про страхування», за змістом якої для того щоб визначити, чи підпадає подія, внаслідок якої зазнало шкоди застраховане майно, під випадки, які прямо визначені договором страхування як страхові, необхідно встановити факт, причини та обставини такої події.
Натомість у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій не врахували зазначені положення чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не здійснили аналіз умов договору та Правил страхування, посилання на які містять умови договору страхування, укладеного між сторонами, взагалі не аргументували в судових рішеннях, чому не приймають до уваги виключення із страхових випадків, визначених у розділі 3 договору, збитки за якими не підлягають відшкодуванню, не надали оцінки наявним у матеріалах справи доказам щодо обставин настання випадку, який мав місце 30.08.2024 на території, де розміщувалося застраховане майно позивача, зокрема інформації з матеріалів кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 438 Кримінального кодексу України, яка встановлює відповідальність за воєнні злочини, та іншим доказам, наявним в матеріалах справи, а відтак не встановили ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, зокрема не встановили факт, причини та обставини події, яка мала місце 30.08.2024, та чи є така подія страховим випадком, з настанням якою за цим договором відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна, а також обставини дотримання сторонами умов договору щодо порядку оформлення факту настання страхового випадку, його наслідків та розміру заподіяних збитків.
Водночас, суди попередніх інстанцій, вдавшись до тлумачення змісту правочину відповідно до статті 213 ЦК, не звернули увагу на ті обставини, що тлумачення правочину не може змінювати його суті, оскільки воно спрямоване лише на з`ясування та роз`яснення існуючого змісту й справжньої волі сторін, а не на створення нових прав чи заміну умов.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16-ц (на яку послався скаржник у касаційній скарзі) підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. У той же час тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складають права та обов`язки сторін, то тлумачення потрібно розуміти як спосіб виконання сторонами умов правочину
При цьому суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам відповідача та не дослідили і не надали належної правової оцінки положенням Правил 2, на умовах яких здійснюється страхування ризику падіння літальних апаратів, їх частин уламків, що визначено пунктом 2.3.5 договору страхування, якими встановлено, що не визнається страховим випадком та не підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні майновим інтересам страхувальника внаслідок загибелі, пошкодження чи втрати застрахованого майна в результаті, зокрема, будь-яких воєнних дій, у тому числі громадянської війни, інтервенції, збройних конфліктів як з оголошенням, так і без оголошення війни, терористичних актів, пошкодження (знищення) майна, викликаного не страховою подією обумовленою в договорі страхування та інш.
Отже, тлумачення судами попередніх інстанцій змісту пункту 2.3 договору в частині страхового випадку, не може змінювати або відміняти інші частини договору адже за усталеною практикою застосування статей 213, 637 ЦК, суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов (подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16 ц, від 25.07.2018 по справі № 317/39/17, від 05.02.2020 у справі № 910/15161/18, від 18.03.2021 у справі № 910/9525/19, на які послався скаржник в обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень.)
Відповідно до статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1 статті 237 ГПК при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
У зв`язку з наведеним, постановлені у справі судові рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, оскільки суди попередніх інстанцій при вирішенні спору не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними обставини, що входили до предмета доказування, отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можна визнати законними і обґрунтованими. 
З огляду на те, що судами попередніх інстанцій при вирішенні справи було порушено норми процесуального права щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, ці суди дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову за наведених у судових рішеннях обставин.
Порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 ГПК). 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
З огляду на обмежений обсяг процесуальних повноважень Верховного Суду, а також на те, що суди попередніх інстанцій допустили наведені порушення норм процесуального права, не дослідили зібрані докази й не встановили ті фактичні обставини, від яких залежить правильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, на які послався скаржник у касаційних скаргах, що впливає на вирішення позовних вимог, Верховний Суд, переглянувши у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК. 
За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2026, рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 у справі № 910/11659/25 скасувати.

3. Справу № 910/11659/25 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв 

І.С. Міщенко