ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2026 Справа № 914/2888/25 

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі судового засідання Переймі Х.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: | Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача: | Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив  «Львів-автокар», м.Львів-Винники
про: | витребування майна з чужого незаконного володіння

Представники учасників справи: 
прокурор: Машталяр Ю.А. 
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились.

Хід справи.
Заступник керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою з вимогою про витребування з незаконного володіння Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» земельної ділянки з кадастровим номером 4610137500:11:016:0084, площею 0,1964 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2339700946101, номер запису про право власності 41554068.
Ухвалою суду від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, одночасно зупинивши провадження у справі № 914/2888/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 922/2555/21 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.
Ухвалою від 23.02.2026 суд поновив провадження у справі №914/2888/25, призначив підготовче засідання на 12.03.2026.
Хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.
Ухвалою суду від 27.04.2026 в задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 1303/26 від 23.03.2026, вх. № 1552/26 від 06.04.2026) – відмовлено; закрито підготовче провадження у справі № 914/2888/25 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 18.05.2026.
В подальшому розгляд справи по суті неодноразово відкладався, про що зазначено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.
Процесуальні документи в даній справі направлялись учасникам справи засобами електронного зв`язку до їх електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд». Відповідні докази повідомлення учасників справи містяться в матеріалах справи.
Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України «Про доступ до судових рішень».
У судовому засіданні 31.08.2026 був присутній прокурор, який надав свої пояснення, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду.
Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.
В обґрунтування заявленого позову прокурор зазначає, що Франківською окружною прокуратурою міста Львова Львівської області в ході здійснення представницької діяльності встановлено факт незаконного набуття земельної ділянки у приватну власність. Спірна земельна ділянка хоч і була передана у власність Рясне-Руської сільської ради, однак це не змінило факт її місцезнаходження в межах території м. Львова, що підтверджується і Генпланом м. Львова, і самою радою в рішенні Рясне-Руської сільської ради № 4841, №4840 від 12.11.2020 «Про передачу у власність Обслуговуючому кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» земельних ділянок» і кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026, і тим, що первинно вказаними земельними ділянками розпорядилась саме Львівська міська рада, що ніким оскаржено не було.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14.04.2021 земельні ділянки з кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026 були об`єднані, а новоутворена земельна ділянка з кадастровим номером 4610137500:11:016:0084, площею 0,1964 га на підставі заяви №43, посвідченої 04.02.2021 приватним нотаріусом міського нотаріального округу Глод А.Р., рішень Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області №№ 4840, 4841 від 12.11.2020, була зареєстрована за відповідачем.
Відповідно до генерального плану міста Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 № 3924, земельні ділянки з кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026 розташовані в межах території багатоповерхової житлової забудови (5, 9, 14, 15 поверхів). За функціональним регламентом (базове зонування) зазначені земельні ділянки розташовані в межах функціональної зони Ж-4 – зони багатоквартирної житлової забудови. Згідно зі схемою зонування за планувальним регламентом плану зонування території Шевченківського району вказані земельні ділянки розташовані в межах підзони VІ-периферійної зони з коефіцієнтом цінності 0.37, та поза межами підзон за санітарно-гігієнічним, інженерно-геологічним, історико-архітектурним та природно-заповідним регламентами. В межі опрацювання містобудівної документації с. Рясне-Руське земельні ділянки з кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026, в подальшому об`єднані в земельну ділянку з кадастровим номером 4610137500:11:016:0084, не входять, оскільки розташовані на території міста Львова.
Крім того прокурор зазначає, що відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, для будівництва індивідуальних гаражів та для колективного гаражного будівництва надаються земельні ділянки з кодом КВЦПЗ 02.05 та 02.06 відповідно, що належать до земель категорії землі житлової та громадської забудови.
Прокурор вказує, що відповідач не має на меті здійснення виключно гаражного будівництва для забезпечення потреб його членів, а є юридичною особою, створеною з метою отримання прибутку. Також прокурор зазначає, що виходячи з кількості членів ГБК «Львів-автокар», кооператив міг претендувати на отримання земельної ділянки площею не більше 0,03 га.
Позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач заперечував проти заявлених вимог та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що спірна ділянка ніколи не належала до земель міста Львова, а відносилася до Рясне-Руської сільської ради; норми земельного законодавства не обмежують прав обслуговуючого кооперативу, яким є відповідач, на отримання земельних ділянок у власність, а також не містять вимог щодо обґрунтування (розрахунку) площ; Львівська міська рада не є правонаступником Рясне-Руської сільської ради; без відповідного делегування повноважень з боку міської ради прокурор не має права представляти інтереси територіальної громади. Також відповідач вказує, що є добросовісним набувачем.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.
Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» (відповідач) зареєстровано 31.07.2020. Засновниками та членами кооперативу є 3 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Видом діяльності відповідача є 81.10 – Комплексне обслуговування об`єктів управління житлом та іншим нерухомим майном у співвласності.
Відповідно до п. 3.1 статуту Кооператив створено, як обслуговуючий кооператив, з метою задоволення соціальних та інших потреб членів Кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.
Видами діяльності Кооперативу зокрема є (п. 3.2 статуту):
- організація будівництва гаражів, технічних та службових приміщень проводиться згідно Генплану забудови та проектної і дозвільної документації, індивідуально кожним членом Кооперативу або за домовленістю з будівельною організацією за його рахунок;
- експлуатація та ремонт службових приміщень, підсобних та технічних споруд, комунікацій та інших інженерних мереж.
Крім того, відповідно до розділу 4 Статуту відповідача основними завданнями Кооперативу є:
- будівництво, ремонт та експлуатація гаражів, технічних, службових та інших приміщень, в тому числі і багатоповерхових, для зберігання, ремонту та обслуговування автотранспортних засобів членів Кооперативу з можливим використанням службових приміщень для відпочинку охорони та членів Кооперативу;
- інформаційно-консультативні послуги членам Кооперативу на безоплатній основі;
- побутові послуги членам Кооперативу;
- забезпечення протипожежної, екологічної, санітарної безпеки та електробезпеки на території Кооперативу;
- організація пункту відпочинку, громадського харчування, торгівлі промисловими, продовольчими товарами і напоями для членів Кооперативу за їх рахунок на підставі договорів із іншими суб`єктами, що не являються членами Кооперативу;
- проведення діяльності, на яку Кооператив має право відповідно до мети створення Кооперативу та вимог чинного законодавства України, в тому числі здійснення заходів щодо оренди чи приватизації земельної ділянки, яка виділена Кооперативу для використання;забезпечення реєстрації членів Кооперативу, а також їх права власності на особисті гаражі (бокси)
Відтак, аналізом положень установчого документа відповідача встановлено, що останній не має на меті здійснення виключно гаражного будівництва для забезпечення потреб його членів, а є юридичною особою, створеною з метою отримання прибутку.
14.02.2019 Львівською міською радою беручи до уваги ухвали міської ради від 16.11.2017 № 2588 «Про затвердження меморандуму про порозуміння між Львівською міською радою та Рясне-Руською сільською радою» та від 07.12.2017 № 2677 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 14.07.2015 №4968 та від 01.10.2015 № 5143», звернення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району від 17.12.2018 № 1132, прийнято ухвалу №4647 від «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель міста Львова», згідно з якою затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації частини земель міста Львова орієнтовною площею 209,0 га (території, які межують з Рясне-Руською сільською радою), у тому числі земельної ділянки №1 площею 26,5865 га (кадастровий номер 4610137500:11:016:0001), у тому числі площею 5, 5847 га у межах червоних ліній вулиці, (код КВЦПЗ 16.00 – землі запасу) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (п.1.1).
Пунктом 3 вказаної ухвали вирішено передати зазначену у пункті зокрема 1.1 цієї ухвали земельну ділянку № 1 площею 26,5865 га (кадастровий номер 4610137500:11:016:0001) з комунальної власності Львівської міської ради до земель державної власності та пунктом 5 - рекомендувати Львівській обласній державній адміністрації розглянути питання прийняття зазначених земельних ділянок у державну власність з подальшою передачею цих земель у комунальну власність територіальної громади Рясне-Руської сільської ради Яворівського району.
Згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно, 19.03.2019 зареєстровано право комунальної власності Львівської міської ради на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0001.
Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 23.08.2019 № 916/0/5-19 «Про прийняття земельних ділянок комунальної власності у державну власність», до земель державної власності із земель комунальної власності Львівської міської ради прийнято, зокрема, земельну ділянку площею 26,5865 га (кадастровий номер 4610137500:11:016:0001, КВЦПЗ - 16.00).
Згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно, 29.11.2019 зареєстровано право державної власності Львівської обласної державної адміністрації на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0001.
Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 15.12.2019 № 1483/0/5-19 «Про передачу земельних ділянок з державної власності у комунальну власність», передано до земель комунальної власності Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області земельні ділянки державної власності, серед яких зокрема земельна ділянка кадастровий номер 4610137500:11:016:0001.
Рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 18.12.2019 №3365 «Про прийняття земельних ділянок у комунальну власність» прийнято у комунальну власність зокрема земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0001.
19.12.2019 зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0001.
03.01.2020 Рясне-Руською сільською радою Яворівського району Львівської області прийнято рішення № 3432 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (при поділі)», яким надано дозвіл зокрема на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 4610137500:11:016:0001 площею 26,5865 га на 7 земельних ділянок, зокрема земельну ділянку №4 площею 8,1837 га.
Рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 3700 від 19.05.2020 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 26,5865 га, на 7 земельних ділянок, зокрема земельну ділянку №4 площею 8,1837 га кадастровий номер 4610137500:11:016:0004.
03.06.2020 зареєстровано право комунальної власності Рясне-Руської сільської ради на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0004.
11.09.2020 Рясне-Руською сільською радою Яворівського району Львівської області прийнято рішення №4194 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (при поділі)», яким надано дозвіл зокрема на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 4610137500:11:016:0004 площею 8,1837 га.
Рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 4377 від 19.10.2020 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 8,1837 га, в результаті чого утворено зокрема земельні ділянки кадастрові номери 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026, площами 0, 0982 га кожна.
04.11.2020 зареєстровано право комунальної власності Рясне-Руської сільської ради на земельні ділянки кадастрові номери 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026.
04.11.2020 до Рясне-Руської сільської ради надійшло звернення ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» про передачу у власність обслуговуючого кооперативу 9 земельних ділянок, площами: 0, 0983 га, 0,0992 га, 0, 0998 га, 0, 099 га, 0, 0982 га, 0, 0982 га, 0, 099 га, 0, 0997 га, 0, 092 га.
До звернення кооперативу долучено виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
При цьому прокурор звертав увагу суду, що звернення кооперативу та додані до нього документи, не містять окрім площі жодних ідентифікуючих ознак земельних ділянок, про передачу яких кооператив просить, не містять цілі передачі земельних ділянки – для гаражного будівництва.
Окрім того, в зверненні та доданих документах відсутнє обґрунтування (розрахунок) щодо необхідності виділення членам кооперативу відповідної земельної ділянки відповідної площі.
12.11.2020 рішеннями Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 4841, 4840 2 земельні ділянки, площами 0,0982 га кожна (кадастрові номери 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026), Львівська область, м. Львів, (територія, що межує з Рясне-Руською сільською радою) передано у власність Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львівавтокар» для будівництва та обслуговування гаражів код КВЦПЗ 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, із земель запасу, що не надані у власність або користування громадянам чи іншим юридичним особам.
Пунктом 2.3 вказаних рішень зобов`язано кооператив забезпечити зміну виду використання земельної ділянки з КВЦПЗ 16.00 Землі запасу на КВЦПЗ 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (для розміщення та обслуговування гаражного кооперативу).
23.11.2020 зареєстровано право приватної власності ОК «ГБК «Львів-автокар» на земельні ділянки кадастрові номери 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14.04.2021 вищевказані об`єкти нерухомого майна - земельні ділянки кадастрові номери 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026 об`єднані.
В подальшому, 14.04.2021 зареєстровано право власності ОК «ГБК «Львів-автокар» на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0084, площею 0,1964 га на підставі заяви №43, посвідченої 04.02.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р., рішень Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області №№ 4840, 4841 від 12.11.2020.
Вищевказане підтверджується також інформацією Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Львівській області, наданою листом № 0-13-0.91-2889/-22 від 22.11.2022.
Згідно інформації Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, земельні ділянки кадастрові номери 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026, в подальшому об`єднані в земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0084, відповідно до генерального плану міста Львова (основне креслення масштабу 1:10 000), затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 № 3924, розташовані в межах території багатоповерхової житлової забудови (5, 9, 14, 15 поверхів).
Відповідно до плану зонування території Шевченківського району, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 21.05.2015 № 4657, за функціональним регламентом (базове зонування) зазначені земельні ділянки розташовані в межах функціональної зони Ж-4 – зони багатоквартирної житлової забудови.
Згідно зі схемою зонування за планувальним регламентом плану зонування території Шевченківського району вказані земельні ділянки розташовані в межах підзони VІ –периферійної зони з коефіцієнтом цінності 0.37, та поза межами підзон за санітарногігієнічним, інженерно-геологічним, історико-архітектурним та природно-заповідним регламентами.
В межі опрацювання містобудівної документації с. Рясне-Руське земельні ділянки кадастрові номери 4610137500:11:016:0025, 4610137500:11:016:0026 в подальшому об`єднані в земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0084, не входять, оскільки розташовані на території міста Львова.
Ухвалою Львівської міської ради № 6 від 29.12.2020 «Про функціонування Львівської міської територіальної громади», Львівську міську територіальну громаду визначено правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, територія яких включена до Львівської міської територіальної громади, зокрема, Рясне-Руської громади.
Також 29.12.2020 Львівською міською радою було прийнято ухвалу № 7 «Про припинення місцевих рад шляхом приєднання до Львівської міської ради», якою зокрема припинено шляхом приєднання Рясне-Руську сільську раду. Встановлено, що Львівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків місцевих рад.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги повністю з огляду на наступне.
Відповідно до частини 3 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно із частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Як визначено у статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
У даній справі прокурор вказав, що порушення інтересів держави полягає у необхідності задоволення суспільної потреби у відновленні правомочностей міської ради як власника спірної земельної ділянки та захист суспільних інтересів загалом.
Суд звертає увагу на те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом, зокрема у разі якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.
У спірних правовідносинах компетентним органом, уповноваженим захищати інтереси держави, є Львівська міська рада, як правонаступник майна, прав та обов`язків Рясне-Руської сільської ради, яка приймала рішення про передачу земельних ділянок у власність відповідача, відповідно до статей 140, 142, 145 Конституції України, статей 10, 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 12, 83, 90, 122 Земельного кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. При цьому, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.
Судом встановлено, що прокурор звертався до Львівської міської ради із листом № 14.51/04-14-4627ВИХ-25 від 19.06.2025, у якому, серед іншого, просив повідомити, чи вживала міська рада заходів для захисту інтересів держави, які саме та коли.
У відповідь на цей лист Львівська міська рада повідомила прокуратуру, що позбавлена можливості самостійно звертатися до суду із позовом про витребування земельної ділянки, з огляду на те, що рішення Рясне-Руської сільської ради про передачу у власність гаражно-будівельним кооперативам земельних ділянок не скасоване у встановленому законом порядку.
В подальшому, прокурором направлено позивачу лист № 14.51/04-14-6061ВИХ-25 від 14.08.2025, у якому він повідомив про звернення до суду із цим позовом.
Таким чином, направляючи відповідні звернення позивачу, прокурор фактично повідомляв його про порушення інтересів держави та надав можливість відреагувати на стверджуване порушення шляхом вчинення відповідних дій. Міська рада володіла інформацією про допущені порушення. Разом з цим, попри наділені на законодавчому рівні повноваження, компетентний орган не вживав жодних заходів спрямованих на усунення таких порушень, зокрема не звертався до суду за захистом інтересів держави, що свідчить про його бездіяльність.
Відтак, суд дійшов висновку, що, звертаючись до суду із позовом у даній справі, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення таких інтересів та правильно встановив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, який, попри те, не здійснює захист прав та інтересів держави у цих правовідносинах.
Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В даній справі заявлено позовну вимогу про витребування з незаконного володіння відповідача, як недобросовісного набувача, земельної ділянки із кадастровим номером 4610137500:11:016:0084 площею 0,1964 га.
За змістом статей 317, 318 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.
Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння користування, розпорядження майном. В позадоговірних відносинах, які мають місце в даній справі, особа, чиє право власності порушено, має право захистити його, зокрема за допомогою такого речово-правового способу захисту права, як віндикація.
Віндикаційний позов – це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння, тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Він належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.
У цій справі спірним майном є земельна ділянка із кадастровим номером 4610137500:11:016:0084 площею 0,1964 га, формування якої стало результатом:
- поділу Рясне-Руською сільською радою земельної ділянки площею 26,5865 га з кадастровим номером 4610137500:11:016:0001, за результатами якого було зокрема сформовано земельну ділянку № 4 із кадастровим номером 4610137500:11:016:0004;
- поділу Рясне-Руською сільською радою земельної ділянки з кадастровим номером 4610137500:11:016:0004 площею 8,1837 га, серед іншого, на дві земельні ділянки з кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025 та 4610137500:11:016:0026 площами по 0,0982 га кожна;
- об`єднання відповідачем земельних ділянок з кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025 та 4610137500:11:016:0026 площами по 0,0982 га у спірну земельну ділянку.
Позивач виступає неволодіючим власником у спірних правовідносинах, оскільки останній є правонаступником майна, прав та обов`язків Рясне-Руської сільської ради, яка після проведення другого поділу прийняла рішення № 4841 та № 4840 від 12.11.2020 про передачу земельних ділянок із кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025 та 4610137500:11:016:0026 у власність відповідача.
Суд вважає хибними доводи відповідача щодо того, що Львівська міська рада не може бути позивачем в даній справі, оскільки не є правонаступником Рясне-Руської сільської ради, які обґрунтовані посиланням на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2021 у справі № 640/15962/20, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2022.
Ухвалою Львівської міської ради № 6 від 29.12.2020 «Про функціонування Львівської міської територіальної громади», Львівську міську територіальну громаду визначено правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, територія яких включена до Львівської міської територіальної громади, зокрема, Рясне руської громади.
Згідно із ухвалою Львівської міської ради № 7 від 29.12.2020, яка прийнята, зокрема, з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р від 12.06.2020, Рясне-Руську сільську раду припинено шляхом приєднання до Львівської міської ради. Відомості про припинення відповідної сільської ради внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Станом на дату ухвалення цього рішення відповідні ухвали в судовому порядку не скасовані, є чинними та такими, що набрали законної сили.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт того, що позивач – Львівська міська рада є правонаступником Рясне-Руської сільської ради, і тому вона має право заявляти віндикаційний позов у спірних правовідносинах з тим, щоб повернутися у володіння майном, якого була незаконно позбавлена.
Водночас, оскільки Радою не було зроблено відповідних дій щодо захисту інтересів Львівської міської територіальної громади, судову вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння заявив прокурор, правові підстави представництва держави якого вже були встановлені судом вище.
Як було встановлено судом вище 14.04.2021 зареєстровано право власності ОК «ГБК «Львів-автокар» на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:016:0084, площею 0,1964 га на підставі заяви № 43, посвідченої 04.02.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р., рішень Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області №№4840, 4841 від 12.11.2020, що підтверджується також інформацією Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Львівській області, наданою листом № 0-13-0.91-2889/-22 від 22.11.2022.
Надаючи оцінку законності передачі та перебування у володінні відповідача спірної земельної ділянки, суд зазначає, що відповідно до положень статей 40, 41 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.
Таким чином, право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок для гаражного будівництва мають гаражно-будівельні кооперативи.
Обслуговуючий кооператив – це один із типів кооперативів, який може провадити діяльність за напрямком гаражного будівництва. Вказане випливає із положень статей 1, 6 Закону України «Про кооперацію», згідно із якими кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, житлово-будівельні (житлові), обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Обслуговуючий кооператив утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності (стаття 1 Закону України «Про кооперацію»).
Зі змісту статуту Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар», затвердженого установчими зборами протоколом № 1 від 09.07.2020, вбачається, що відповідач за організаційно-правовою формою належить до обслуговуючих кооперативів, а одним із напрямків його діяльності визначено організацію будівництва гаражів, технічних та службових приміщень. Одним із завдань кооперації вказано будівництво, ремонт та експлуатація гаражів, технічних, службових та інших приміщень, у т.ч. багатоповерхових, для зберігання, ремонту та обслуговування автотранспортних засобів членів кооперативу (пункти 1.6, 3.2.1, 4.1).
Отже, наявні підстави для висновку, що відповідач за напрямком діяльності є саме гаражно-будівельним кооперативом (що вбачається також з його повного найменування), а тому має право звертатися до органу місцевого самоврядування з метою безоплатного отримання земельних ділянок у власність в порядку статті 41 Земельного кодексу України.
Слід також звернути увагу, що передання гаражно-будівельним кооперативам земельних ділянок безоплатно у власність на підставі статті 41 Земельного кодексу України можливе лише у виняткових випадках. 
Воно має бути обумовлене особливими (виключними) цілями, що випливають зі змісту діяльності гаражно-будівельного кооперативу та кооперативу в цілому - задоволення економічних, соціальних та інших потреб його членів та конкретного предмету (напрямку) його діяльності. 
Коли йдеться про отримання гаражно-будівельним кооперативом у власність земельних ділянок, то такі ділянки повинні надаватись виключно за наявності дійсної необхідності у задоволенні мінімальних обґрунтованих потреб членів гаражно-будівельного кооперативу у паркомісці (гаражі), та ці ділянки повинні надаватись безоплатно у власність лише з цією метою.
Сама по собі наявність у суб`єкта звернення статусу гаражно-будівельного кооперативу не є достатньою підставою для передання безоплатно у власність земельної ділянки будь-якого розміру. Заявник повинен довести та обґрунтувати, а орган, що здійснює розпорядження земельною ділянкою, повинен перевірити наявність чи відсутність тих обставин, що членам гаражно-будівельного кооперативу для задоволення їх мінімальних потреб у забезпеченні місця для зберігання транспортного засобу (гараж) необхідні відповідні (конкретно заявлені) земельні ділянки, тобто документація землеустрою повинна містити в тому числі належне обґрунтування (розрахунок) щодо необхідності виділення членам кооперативу відповідних земельних ділянок відповідної площі.
Такі правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/9373/17.
Отже, суд доходить висновку, що відповідач, звертаючись до Рясне-Руської сільської ради, не довів існування виняткового випадку для передачі йому земельних ділянок безплатно у власність.
Судом досліджено зміст звернення від 04.11.2020, у якому відповідач просив передати йому 9 земельних ділянок загальною площею 0,7852 га та лише зазначив, що заявниками є учасники АТО, які захищали та продовжують захищати Україну на сході держави. 
Інших відомостей звернення не містить, як і не містить будь-яких документів, доданих до звернення.
Відповідач не наводив та не обґрунтовував наявності дійсної необхідності у задоволенні мінімальних потреб членів кооперативу у паркомісцях (гаражах); не повідомляв сільську раду про кількість членів кооперативу; не зазначав про наявність у них потреби у гаражних боксах; не надавав розрахунку площі земельних ділянок, необхідної для задоволення таких потреб; не надавав інформацію про те, скільки гаражів планується встановити на земельних ділянках.
В свою чергу посилання відповідача у зверненні на статус учасників АТО не є тим обґрунтуванням, яке однозначно дозволяє застосування статті 41 Земельного кодексу України, оскільки не стосується ані предмета діяльності гаражно-будівельного кооперативу, ані дійсної потреби його членів у земельній ділянці визначеної площі. 
До того ж, відповідну обставину відповідач не підтверджував тими чи іншими документами. В матеріалах справи докази протилежного відсутні.
Крім того, відповідач не доводив, що кооператив створювався саме для ветеранів чи осіб з інвалідністю з метою надання їм можливості використовувати гаражі для зберігання автомобілів. Наявний у матеріалах статут кооперативу позбавлений згадок про те, що його учасниками є ветерани російсько-української війни.
Під час розгляду справи відповідач також не надав жодних пояснень у цій частині та не повідомив про існування обставин, які допускали передачу земельних ділянок у власність кооперативу.
Також судом звернуто увагу і на те, що звернення відповідача від 04.11.2020 підписане ОСОБА_4 , як керівником Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар». 
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 358263988254 від 16.07.2025 з моменту створення Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» і до моменту видачі витягу керівником відповідача був ОСОБА_3 , який також є одним із його учасників. Іншими учасниками та кінцевими бенефіціарними власниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Отже, у суду відсутні будь-які докази, які б підтверджувати зв`язок ОСОБА_4 з відповідачем та наявність у нього повноважень звертатися до Рясне-Руської сільської ради із відповідною заявою про передачу земельних ділянок у власність кооперативу. Відповідачем під час розгляду справи такого не доведено.
Попри очевидну безпідставність звернення відповідача, Рясне-Руська сільська рада 12.11.2020 прийняла рішення № 4840 та № 4841 й передала земельні ділянки із кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025 та 4610137500:11:016:0026 площами по 0,0982 га кожна у власність відповідачу для будівництва та обслуговування гаражів.
Приймаючи відповідні рішення, сільська рада фактично поклала в їх основу лише звернення ОК «Львів-автокар», яке, як вже було зазначено вище, було подане неуповноваженою особою, не містило будь-якого обґрунтування необхідності безоплатної передачі земельних ділянок у власність кооперативу та не супроводжувалося подачею документів, які б підтверджували існування підстав застосування статті 41 Земельного кодексу України.
В матеріалах справи відсутні докази того, що на момент прийняття зазначених вище рішень Рясне-Руська сільська рада керувалася будь-якими іншими документами, які стосувалися планування розміщення гаражів на земельних ділянках, визначали заплановану кількість гаражів для розміщення та площу такого розміщення та дозволяли б встановити співвідношення між кількістю членів кооперативу та кількістю гаражних боксів, які передбачалося спорудити, а також вказували на необхідність задоволення мінімальних потреб членів ОК «Львів-автокар» у гаражах.
Таким чином, прийняття сільською радою рішень про безоплатне відчуження земельних ділянок, враховуючи відсутність відповідних підтверджуючих документів для можливості перевірки обґрунтованості поданого від імені відповідача звернення, свідчить про незаконність таких рішень, їх невідповідність приписам земельного законодавства щодо можливості безоплатної передачі земельних ділянок для гаражного будівництва лише у виняткових випадках, а не за самим тільки фактом наявності у суб`єкта звернення статусу гаражно-будівельного кооперативу.
Суд наголошує, що земля є унікальним обмеженим природним і базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності та добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України, постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц, від 20.07.2020 у справі №923/196/20, від 14.12.2022 у справі №477/2330/18).
Водночас у статті 143 Конституції України унормовано, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
З урахуванням викладеного, при вирішенні питання про відчуження земельної ділянки, сільська рада, як представницький орган місцевого самоврядування, повинна особливо відповідально підходити до дослідження підстав для вчинення відповідних юридично значимих дій, які безпосередньо позначаються на усій територіальній громаді, інтереси якої вона представляє, а також здійснювати правомочності власника майна на основі принципів доцільності, економності та ефективності.
Слід також зазначити, що норма статті 41 Земельного кодексу України передбачає передачу земельної ділянки не лише у власність, але й в оренду.
Зважаючи на це, приймаючи відповідні рішення, Рясне-Руська сільська рада повинна була повною мірою оцінити чи буде передача земельних ділянок саме у власність відповідача необхідною та виправданою, з огляду на те, що оренда, на відміну від безоплатного відчуження, не позбавляє територіальну громаду статусу власника земельної ділянки і водночас здатна забезпечити задоволення потреб і мешканців громади, і самого кооперативу. Обрання більш обтяжливого для громади способу розпорядження майном без існування для того належних підстав суперечить принципам доцільного, економного та ефективного здійснення правомочностей власника, а тому свідчить про незаконність відчуження земельних ділянок.
В обґрунтування позову прокурор також посилається на те, що за статтею 41 Земельного кодексу України гаражно-будівельним кооперативам можуть надаватися у власність земельні ділянки лише з категорією землі житлової та громадської забудови. 
Водночас, сільська рада прийняла рішення про відчуження земельних ділянок за категорією землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яким присвоєно КВПЦЗ 12.04 для розміщення та експлуатації споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.
Важливо, що Глава 13 Розділу ІІ Земельного кодексу України не встановлює права органу місцевого самоврядування безоплатно передавати у власність земельні ділянки із земель запасу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що не надані у власність або користування громадянам чи іншим юридичним особам (обслуговуючому кооперативу), для будівництва та обслуговування гаражів.
Для відчуження таких ділянок мають застосовуватися приписи статті 134 Земельного кодексу України, що встановлюють обов`язковість продажу земельних ділянок комунальної власності на конкурентних засадах (на земельних торгах).
Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що Рясне-Руська сільська рада не мала права передати земельні ділянки із кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025 та 4610137500:11:016:0026 безоплатно у власність відповідача поза межами процедури оплатного відчуження на земельних торгах.
Можливість застосування органом місцевого самоврядування положень статті 41 Земельного кодексу України до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення виключається, позаяк відповідна стаття закріплена у Главі 6 Розділу ІІ Земельного кодексу України, що регулює іншу категорію земель зі своїм специфічним правовим режимом земель громадської та житлової забудови.
До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель та споруд, інших об`єктів загального користування (стаття 38 ЗК України). Земельні ділянки, які надаються юридичним особам у власність для гаражного будівництва, відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови (вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.06.2024 у справі № 917/516/23).
Суд також звертає увагу на те, що передача (надання) земельних ділянок із земель комунальної власності у власність юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні: комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель»; детальний план території (частина 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Враховуючи все викладене вище, суд доходить висновку про незаконність рішень Рясне-Руської сільської ради № 4840 та №4841 від 12.11.2020.
Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду рішення органу місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 01.02.2020 у справі №922/614/19, від 05.10.2022 у справі №922/1830/19). Суд, незалежно від того, чи оскаржене відповідне рішення органу місцевого самоврядування, чи ні, має самостійно дати йому правову оцінку та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
Враховуючи встановлені судом обставини справи та надану їм правову оцінку, рішення Рясне-Руської сільської ради № 4840 та № 4841 від 12.11.2020 не призвели до реального набуття відповідачем права власності на земельні ділянки із кадастровими номерами 4610137500:11:016:0025 та 4610137500:11:016:0026, які були в подальшому об`єднані ним у земельну ділянку із кадастровим номером 4610137500:11:016:0084.
Перебування спірної ділянки у незаконному володінні відповідача не відповідає приписам земельного законодавства, порушує права Львівської міської ради на використання земельної ділянки відповідно до визначеної категорії, а також на оплатне відчуження ділянки на конкурентних засадах, а тому наявні всі підстави для витребування у відповідача земельної ділянки із кадастровим номером 4610137500:11:016:0084.
Крім того суд погоджується з доводами прокурора та позивача, що, звернення відповідача до органу місцевого самоврядування свідчить про завідомо незаконне бажання останнього отримати у власність спірну земельну ділянку, очевидно не для задоволення мінімальних соціальних потреб, так як відповідна заява мала бути спрямована на задоволення мінімальних потреб лише 3-ох членів кооперативу для будівництва 3-ох гаражів.
Верховний Суд у постанові від 12.10.2021 у справі № 311/2121/19 (провадження №61-11958св20) виснував, що аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.
Тобто, зловживаючи своїм правом на звернення, відповідач отримав від Рясне-Руської сільської ради у власність земельні ділянки загальною площею 0,1964 га.
Відтак, проект відведення земельної ділянки кооперативу відсутній, технічна документація щодо поділу, заява ОК «ГБК «Львів-Автокар» та рішення Рясне-Руської сільської ради не містять жодних даних щодо необхідності забезпечення 3 членів Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-Автокар» умовами для зберігання транспортних засобів (їх наявності, кількості, тощо), обґрунтувань розміру земельної ділянки, а статутні види діяльності кооперативу суперечать цілям задоволення мінімальних потреб членів кооперативу у забезпеченні місця для зберігання транспортного засобу.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16, від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 зазначено, що добросовісною не може вважатися особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону.
Суд доходить висновку, враховуючи звернення до органу місцевого самоврядування про виділення значної кількості земельних ділянок на трьох осіб без обґрунтування такої необхідності, суперечить меті та завданням створення кооперативу, а відтак такі дії оцінюються, як зловживанням правом, де відсутня добросовісність отримання земельних ділянок саме з метою задоволення потреб кооперативу і для статутних цілей і мети його створення. Недопустимість зловживання правом поширюється, як на особу, яка посилається на добросовісність, а також її контрагента.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення повністю.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений прокурором при поданні позову судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.
2. Витребувати з незаконного володіння Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» (79495, м. Львів, м. Винники, вул. Івана Франка, буд. 17б; код ідентифікаційний код - 43740840) у комунальну власність Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради (79008, м. Львів, площа Ринок, буд. 1; ідентифікаційний код - 04055896) земельну ділянку з кадастровим номером 4610137500:11:016:0084, площею 0,1964 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2339700946101, номер запису про право власності: 41554068.
3. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» (79495, м. Львів, м. Винники, вул. Івана Франка, буд. 17б; ідентифікаційний код - 43740840) на користь Львівської обласної прокуратури (ідентифікаційний код - 02910031) судовий збір в розмірі 15 669,54 грн.
4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 10.09.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.