| Справа №: 941/941/26

Провадження №: 2-а/398/165/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"25" серпня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Орловського В. В., розглянувши у місті Олександрії в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у порядку статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

Стислий виклад позицій сторін. 
29 червня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив поновити строк звернення до суду на оскарження постанови серії ББА № 584548 від 13 листопада 2025 року, визнати цю постанову протиправною та скасувати її, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, витребувати у відповідача всі наявні матеріали відеофіксації та інші докази, що стали підставою для винесення постанови, а також покласти на відповідача судові витрати.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 листопада 2025 року працівником сектору поліцейської діяльності № 1 (смт Петрове) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області було винесено постанову серії ББА № 584548 про притягнення його до адміністративної відповідальності. Копію зазначеної постанови він фактично отримав лише 18 червня 2026 року через АТ «Укрпошта», що підтверджується поштовими документами; до цього часу про існування постанови йому не було відомо.
Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Посилаючись на частину другу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, він зазначає, що обов`язок доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на відповідача, і просить суд насамперед перевірити, чи має відповідач належні та допустимі докази, які підтверджують обставини, викладені в оскаржуваній постанові, зокрема факт зупинки транспортного засобу та законність підстав такої зупинки. Оскільки всі матеріали, які можуть підтвердити або спростувати зазначені обставини, перебувають у володінні відповідача, самостійно отримати їх позивач можливості не має.
З посиланням на статті 7, 245, 251, 252 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення позивач зазначає, що орган, який розглядає справу, зобов`язаний всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, а постанова не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі якщо відповідач не надасть належних і допустимих доказів або такі докази не підтвердять законність підстав зупинки та обставини, викладені в постанові, позивач просить визнати постанову необґрунтованою та протиправною, скасувати її і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
20 серпня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.
Заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 13 листопада 2025 року інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (смт Петрове) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Голосеніним винесено постанову серії ББА № 584548 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у розмірі 3 400 грн. За твердженням відповідача, 13 листопада 2025 року о 16:00 позивач, керуючи транспортним засобом CHRYSLER 300C, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Українській у селищі Петрове Олександрійського району Кіровоградської області вчинив три адміністративні правопорушення: під час повороту не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив пункт 9.2«б» Правил дорожнього руху; керував автомобілем, у якого відсутній діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1«ґ» Правил дорожнього руху; керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1«а» Правил дорожнього руху. На підставі частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначені правопорушення об`єднано в одну справу, а стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, — за частиною другою статті 126 цього Кодексу.
З посиланням на статтю 23 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, статті 7, 33, 36, 255, 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункти 2.1 і 2.4 Правил дорожнього руху та статтю 16 Закону України «Про дорожній рух» відповідач стверджує, що стягнення застосовано в межах санкції статті, постанову винесено уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.
Жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві та в оскаржуваній постанові, відповідачі суду не надали.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2026 року адміністративну справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, куди матеріали справи надійшли 12 серпня 2026 року.
Ухвалою суду від 13 серпня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ББА № 584548 від 13 листопада 2025 року та відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у порядку статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України. Залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області. Відповідачів як суб`єктів владних повноважень зобов`язано надати у разі заперечення проти позову відзив разом з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується відзив, усіма матеріалами, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, а також доказами направлення відзиву та відповідних доказів іншим учасникам справи. Відповідачам роз`яснено, що відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
20 серпня 2026 року через систему «Електронний суд» від Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовних вимог без розгляду.
Клопотання обґрунтоване тим, що позовна заява подана з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Відповідач посилається на частину першу статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та статтю 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення і зазначає, що оскаржувану постанову винесено 13 листопада 2025 року, копію постанови позивач отримав 18 червня 2026 року, адміністративний позов датований 26 червня 2026 року, а до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області позовна заява надійшла 12 серпня 2026 року; ухвала про відкриття провадження постановлена 13 серпня 2026 року, отже, з моменту виявлення позивачем порушення своїх прав до відкриття провадження минуло 54 дні. На думку відповідача, жодних поважних причин пропуску строку позивачем не наведено, а тому на підставі частин третьої і четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без розгляду.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Позивача повідомлено рекомендованим поштовим відправленням, про що до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто позивачу; відповідачів повідомлено через їх електронні кабінети.
Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторони або іншого учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Згідно з частиною дев`ятою статті 205 цього Кодексу, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Потреби заслухати свідка чи експерта у цій справі немає, а тому суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заявлене позивачем клопотання про витребування доказів вирішено судом шляхом покладення на відповідачів ухвалою від 13 серпня 2026 року обов`язку надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення. Цей обов`язок відповідачами не виконано.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази
13 листопада 2025 року інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (смт Петрове) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Голосеніним винесено постанову серії ББА № 584548 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою 13 листопада 2025 року о 16 годині 00 хвилин у селищі Петрове Олександрійського району Кіровоградської області по вулиці Українській ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHRYSLER 300C, державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122, частиною першою статті 126 та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.
Зі змісту відзиву відповідача вбачається, що зазначені правопорушення полягали в тому, що позивач під час повороту не увімкнув світловий покажчик повороту (пункт 9.2«б» Правил дорожнього руху), керував автомобілем, у якого відсутній діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 2.1«ґ» Правил дорожнього руху), та керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії (пункт 2.1«а» Правил дорожнього руху). На підставі частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи об`єднано, а стягнення накладено в межах санкції частини другої статті 126 цього Кодексу.
Долучена позивачем до позовної заяви копія оскаржуваної постанови є копією того екземпляра, що був надісланий йому поштою. Рукописний текст цієї копії значною мірою є нерозбірливим. Графа 8 постанови «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить. Графа 9 «Копію постанови мною отримано» також не заповнена; запису про відмову особи від підпису або від отримання копії постанови в ній немає. Не заповнена і графа «Копію постанови надіслано рекомендованим листом вих. № ___ від «___» ______ 20__ року», яка заповнюється у разі надіслання постанови поштою.
З долученої позивачем копії конверта поштового відправлення вбачається, що копію постанови надіслано на його адресу сектором поліцейської діяльності № 1 Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області (вул. Садова, 45, селище Петрове) рекомендованим поштовим відправленням № 2830001473360 з відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв`язку «Петрове Кіровоградської» від 11 червня 2026 року, тобто через 210 днів після винесення постанови. Згідно з даними відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта» відправлення № 2830001473360 вручено отримувачу 20 червня 2026 року; позивач зазначає, що фактично отримав копію постанови 18 червня 2026 року.
З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області 29 червня 2026 року, що підтверджується відбитком штампа вхідної кореспонденції цього суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2026 року.
Матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оригіналу або належним чином засвідченої копії оскаржуваної постанови, рапорту поліцейського, пояснень свідків, записів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції чи відеореєстратора службового автомобіля, а також будь-яких інших доказів, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, відповідачі суду не надали. Не надано також доказів вручення або надіслання позивачеві копії постанови у строк, установлений статтею 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відомостей про наявність або відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії і чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на 13 листопада 2025 року.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 331,20 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 26 червня 2026 року.

Норми права, які застосував суд
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах, у тому числі і на закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Згідно зі статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні — не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.
Частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з підпунктами «а» та «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса. Відповідно до підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами частини першої статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до частини дев`ятої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантовано право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката та оскаржити постанову по справі.
Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Згідно з абзацом другим статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Відповідно до статті 296 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.
За змістом статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно з частиною шостою цієї статті, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, — протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Частиною третьою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з частиною шостою цієї статті, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Мотивована оцінка і висновки суду
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та дослідженим доказам, суд виходить з таких обставин і міркувань.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Оскаржувана постанова винесена у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Для цієї категорії справ частина друга статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює спеціальне правило обчислення строку звернення до суду — десять днів з дня вручення відповідного рішення (постанови), а не з дня його ухвалення. Це правило узгоджується з абзацом другим статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким така постанова набирає законної сили саме після її вручення особі. Отже, посилання відповідача на частину першу статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України як на норму, що визначає початок перебігу строку в цій справі, є помилковим, оскільки за наявності спеціальної норми застосуванню підлягає саме вона.
Матеріалами справи підтверджено, що копію оскаржуваної постанови надіслано позивачеві поштою 11 червня 2026 року і вручено йому 20 червня 2026 року; сам позивач зазначає датою отримання 18 червня 2026 року. З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області 29 червня 2026 року. За обчисленням, передбаченим частиною першою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, десятиденний строк, обчислений від 20 червня 2026 року, спливав 30 червня 2026 року, а обчислений від 18 червня 2026 року — 28 червня 2026 року, яке припадало на неділю, у зв`язку з чим за частиною шостою статті 120 цього Кодексу останнім днем строку є перший після нього робочий день — 29 червня 2026 року. Таким чином, за будь-яким з можливих варіантів обчислення позовну заяву подано в межах установленого законом строку.
Твердження відповідача про те, що строк звернення слід обчислювати до 12 серпня 2026 року — дати надходження матеріалів справи до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, — суд відхиляє. Передача справи за підсудністю в порядку статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України не є новим зверненням особи до суду і на обчислення строку звернення не впливає; днем звернення є день надходження позовної заяви до суду, до якого вона була подана, тобто 29 червня 2026 року.
Крім того, підстава для залишення позову без розгляду, передбачена частиною четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, застосовується у разі, якщо позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до суду або якщо вказані ним підстави визнані судом неповажними. Позивач заявив клопотання про поновлення строку безпосередньо в позовній заяві, і ухвалою суду від 13 серпня 2026 року, яка набрала законної сили, це клопотання задоволено. Питання строку звернення до суду в цій справі вже вирішено.
Суд також зазначає, що доводи клопотання про відмову позивача в отриманні копії постанови та про відкриття виконавчого провадження жодними доказами не підтверджені, а навпаки — спростовуються наявною в матеріалах справи копією постанови, у якій графа про отримання копії не заповнена і запису про відмову особи від підпису або від отримання копії не міститься.
За таких обставин клопотання Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про залишення позовних вимог без розгляду задоволенню не підлягає.

Щодо суті спору.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування правомірності оскаржуваної постанови покладається на відповідача, який, крім того, повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, за відсутності яких провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться доказами, перелік яких наведено у частині першій статті 251 цього Кодексу.
Ухвалою суду від 13 серпня 2026 року на відповідачів було прямо покладено обов`язок надати відзив разом з доказами та всіма матеріалами, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, з роз`ясненням наслідків невиконання цього обов`язку. Відповідачі подали відзив, обґрунтувавши свої заперечення виключно посиланнями на норми законодавства, і не надали суду жодного доказу, визначеного частиною першою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, — ані матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ані оригіналу чи належним чином засвідченої копії оскаржуваної постанови, ані рапорту поліцейського, пояснень свідків або записів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції чи відеореєстратора службового автомобіля.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності одночасно за трьома складами адміністративних правопорушень. Обставини, що утворюють об`єктивну сторону кожного з них, підлягали доказуванню окремо, проте жодна з них відповідачами не доведена.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за санкцією якої на позивача накладено стягнення, є відсутність у особи права керування транспортним засобом відповідної категорії. Жодних відомостей, які підтверджували б відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії станом на 13 листопада 2025 року, відповідачі суду не надали. Так само не надано відомостей про відсутність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 цього Кодексу в тій частині, у якій його інкриміновано позивачеві. Не надано і жодних доказів невиконання позивачем вимог підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху щодо подання сигналу світловим покажчиком повороту, притягнення за яке передбачене частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Крім того, відповідачами не доведено і сам факт керування позивачем транспортним засобом у зазначені в постанові час і місці, а також законність підстав зупинки транспортного засобу, на перевірці чого позивач наполягав у позовній заяві. Оскаржувана постанова за відсутності інших підтверджуючих матеріалів не може бути єдиним і достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та вини особи.
Окремо суд зазначає, що наявна в матеріалах справи копія оскаржуваної постанови у значній частині є нерозбірливою, а її оригінал або належним чином засвідчена копія відповідачами не надані, що позбавляє суд можливості перевірити зміст постанови в повному обсязі, зокрема з`ясувати, які саме обставини були встановлені посадовою особою при розгляді справи і які докази нею оцінювалися.
Поряд із недоведеністю обставин, викладених в оскаржуваній постанові, суд констатує порушення відповідачами встановленого законом порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Так, згідно з частиною дев`ятою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відповідно до статті 285 цього Кодексу копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, під розписку, а в разі надіслання про це робиться відповідна відмітка у справі. У цій справі графа 9 постанови «Копію постанови мною отримано» не заповнена, запису про відмову особи від підпису або від отримання копії постанови не зроблено, графа про надіслання копії постанови рекомендованим листом також не заповнена, а фактичне надіслання копії постанови поштою відбулося лише 11 червня 2026 року, тобто через 210 днів після її винесення. Доказів вручення копії постанови позивачеві в установлений законом триденний строк відповідачі суду не надали.
Так само графа 8 постанови «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» не містить підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а доказів роз`яснення позивачеві його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачі не надали.
Зазначені порушення не є формальними: вони позбавили позивача можливості своєчасно ознайомитися зі змістом прийнятого щодо нього рішення, реалізувати передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення права та своєчасно оскаржити постанову, тобто порушили гарантоване статтями 55 і 129 Конституції України право на судовий захист.
Оцінюючи докази у справі, суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», викладеним у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року та «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), згідно з яким позиція, представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у розумної та розсудливої людини не залишилося розумного сумніву в тому, що особа винна. З урахуванням закріпленої статтею 62 Конституції України презумпції невинуватості, дія якої на провадження у справах про адміністративні правопорушення підтверджена Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За відсутності будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів вини позивача суд дійшов висновку про недоведеність відповідачами наявності події та складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122, частиною першою статті 126 та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у діях ОСОБА_1 , а отже — про протиправність оскаржуваної постанови, яка підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд за наслідками розгляду справи має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Суд також враховує, що передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, на час розгляду справи сплив, що виключає можливість направлення справи на новий розгляд до компетентного органу.
Наслідки скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення визначені статтею 296 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою таке скасування тягне за собою повернення стягнених грошових сум та скасування інших обмежень, пов`язаних з цією постановою.
З огляду на викладене позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. Водночас за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2026 року складає 665,60 грн. Заявлені позивачем вимоги про визнання протиправною та скасування постанови і про закриття справи про адміністративне правопорушення не є двома самостійними вимогами немайнового характеру: закриття справи про адміністративне правопорушення є способом захисту, прямо передбаченим пунктом 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, який суд застосовує за наслідками розгляду справи. Вимога про поновлення строку звернення до суду є процесуальним клопотанням і судовим збором не оплачується.
Отже, необхідними та такими, що підлягають відшкодуванню, є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн, які слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області. Щодо надміру сплаченої суми судового збору в розмірі 665,60 грн суд роз`яснює позивачеві право звернутися до суду із заявою про її повернення в порядку, встановленому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 72, 77, 90, 120, 139, 205, 241–246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Задовольнити позов ОСОБА_1 до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 584548 від 13 листопада 2025 року, винесену інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (селище Петрове) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Голосеніним, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122, частиною першою статті 126 та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122, частиною першою статті 126 та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити позивачеві право звернутися до суду із заявою про повернення надміру сплаченої суми судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок у порядку, встановленому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
— позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ;
— відповідач: Олександрійський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, адреса місцезнаходження: 28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, буд. 49;
— відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, код ЄДРПОУ 40108709, адреса місцезнаходження: 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, буд. 41.
Повне рішення складено 25 серпня 2026 року.

Суддя В. В. Орловський