Справа№ 309/2001/19 
Провадження № 1-кп/309/292/20

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про проведення судово-медичної експертизи у об`єднаному кримінальному провадженні №12018070050001308 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 332 КК України,- 

В С Т А Н О В И В:
В Хустському районному суді знаходиться об`єднане кримінальне провадження №12018070050001308 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч. 3 ст.332 КК України.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого подано клопотання про призначення судово-медичної експертизи на предмет визначення стану здоров`я ОСОБА_4 та можливості ОСОБА_4 утримуватись під вартою.
Клопотання обґрунтовано тим, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 погіршився до критичного та загрожує його життю, однак в умовах варти надання належної медичної допомоги, зокрема, спеціалізованої реанімаційної та ендокринологічної у повному обсязі захисник вважає неможливим.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали заявлене клопотання.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання.
Вислухавши думки учасників судового процесу, суд приходить таких висновків.
Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою. Зокрема ухвалою Хустського районного суду від 19.05.2026 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, починаючи з 21 травня 2026 року до 19 липня 2026 року включно.
Конституцією та законами України гарантоване право обвинуваченого ОСОБА_4 , незалежно від місця його перебування, на належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги, на вільний вибір лікаря-фахівця.
Статті 49 Конституції України задекларовано, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Відповідно до положень ст. 212 КПК України невідкладне надання належної медичної допомоги та фіксацію погіршення стану здоров`я затриманого покладено на службову особу, відповідальну за перебування затриманих.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок взаємодії установи виконання покарань з закладами охорони здоров`я врегульований спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, про затвердження «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту».
Відповідно до п.2.3, 2.6, 2.7 вказаного Порядку, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.
Згідно п. 1.2 Порядку № 239/5/104 орієнтовний перелік закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі - орієнтовний перелік), визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та управліннями (відділами) Державної пенітенціарної служби України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Києві та Київській області, областях з урахуванням спеціалізації закладів охорони здоров`я та наявності умов, які дозволяють забезпечити ізоляцію осіб, узятих під варту.
Загальні принципи, якими керується ЄСПЛ при вирішенні питань, які стосуються нагляду за особами, яких позбавлено свободи були викладені у справі «Ошурко проти України» (Заява № 33108/05). Згідно з практикою Суду, порушення статті 3 Конвенції не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи, проте таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги. Хоча статтю 3 Конвенції не можна тлумачити так, ніби вона покладає загальний обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я (див. нижче), вона все ж зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу.
Вирішуючи клопотання по суті, суд також враховує, що медичне обслуговування, що надається в пенітенціарних установах, має бути на рівні, співставному з тим, який органи державної влади зобов`язалися надавати населенню загалом. Водночас це не означає, що кожному затриманому має бути гарантовано такий самий рівень медичного обслуговування, який доступний у найкращих медичних закладах за межами пенітенціарних установ («Блохін проти Росії» (Blokhin v. Russia) [ВП], 2016, § 137;«Кара-Даміані проти Італії» (Cara-Damiani v. Italy), 2012, § 66).
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін має право своєю ухвалою призначити експертизу, якщо це має значення для вирішення питань, що виникли під час розгляду.
Водночас, стороною захисту не було доведено, що поставлені для експертного дослідження питання не можуть бути вирішені в позасудовому порядку і вирішення таких питань має значення для розгляду справи по суті. 
При цьому стороною захисту також не було доведено, що потреба у медичному обстеженні та належному лікуванні обвинуваченого ОСОБА_4 була проігнорована уповноваженими працівниками місця ув`язнення. Також, суду не було надано доказів, що в реалізації права обвинуваченого на отримання медичної допомоги, зокрема, на проведення медичного обстеження та за потреби лікування в медичному закладі, що входить до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особами, узятим під варту, було відмовлено.
Крім того, згідно наданих захисником документів, у разі потреби ОСОБА_4 надається необхідна медична допомога, у тому числі шляхом виклику швидкої медичної допомоги.
На даний момент у суду відсутні докази того, що обвинуваченому не надається медична допомога, чи що така допомога є неналежною. 
Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_4 в умовах тримання під вартою на отримання належної медичної допомоги або обставин, які б свідчили про неможливість отримання в умовах варти належної медичної допомоги, що зумовлювало б необхідність проведення відповідної судової експертизи для вирішення питання можливості перебування обвинуваченого під вартою, зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, а тому клопотання захисника є передчасним.
Керуючись ст.ст. 332, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про проведення судово-медичної експертизи для вирішення питання можливості перебування обвинуваченого під вартою – залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Суддя Хустського 
районного суду: ОСОБА_1