Справа № 756/15046/24
Провадження № 2/761/1600/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва, в складі: 

головуючого судді:  Волошина В.О.
при секретарі:   Харечко О.В.,
за участі:
представника позивача: Сечка С.В.,
представника відповідача:  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,
в с т а н о в и в:

У листопаді 2024р. позивач ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1, 2) до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив суд:
- стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 60350,31 грн.; судовий збір у розмірі 3028,0 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 грудня 2023р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2801-23-00172 (надалі по тексту - договір страхування), у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Jeep», д.н.з. НОМЕР_1 (надалі по тексту - застрахований ТЗ). 
10 січня 2024р. в м. Києві на вул. Вишгородській, 45 відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП). Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля «Jeep», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті якої було заподіяно матеріальну шкоду власнику застрахованого ТЗ.
Дана ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 (відповідача), що встановлено постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024р. по справі № 758/942/24.
Вищезазначену подію було визнано позивачем страховим випадком, в зв`язку із чим, ним було складено 05 лютого 2024р. Страховий акт № ОСКА-407 та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 84107,41 грн.; проведено виплату частини суми страхового відшкодування у розмірі 41925,0 грн., з вирахуванням суми несплаченої частини страхового платежу за договором страхування.
В досудовому порядку ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якому була застрахована на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218618499, було здійснено сплату суми страхового відшкодування, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 23757,1 грн.
Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати сплачену суму страхового відшкодування, було проігноровано досудову претензію позивача, останній вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права, та на підставі положень ст. ст. 993, 1187 ЦК України просив суд позов задовольнити.
Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2024р. матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2025р. визначено головуючого суддю Юзькову О.Л.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2025р. прийнято справу до розгляду та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
30 квітня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 48-51), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що сума коштів, яку просить стягнути відповідач на його користь не відповідає сумі кошів, яку фактично була сплачена (понесена) стороною відповідача, як відшкодування шкоди.
Крім того, сторона відповідача, вважає, що при виплаті суми страхового відшкодування позивачем не було враховано коефіцієнту фізичного зносу застрахованого ТЗ, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
12 травня 2025р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 59-64), в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що доводи сторони відповідача наведені у відзиві на позов є безпідставними, за змістом відповідь на відзив є аналогічною поданому позову.
Заперечення на відповідь на відзив на адресу суду не надходили.
Розпорядженням від 02 березня 2026р. за № 01-08-388 здійснено повторний автоматичний розподіл справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2026р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2026р. прийнято справу до розгляду та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві на позов, просив суд залишити позов без задоволення.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 04 грудня 2023р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір страхування, у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією застрахованого ТЗ, прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної вищенаведеному транспортному засобу, на умовах, передбачених страховим договором. Вказаним договором серед інших страхових випадків передбачено спричинення збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхову суму у такому разі у розмірі 1300000,00 грн., розмір франшизи по ризику пошкодження, в тому числі при ДТП становить 0,0 грн. Згідно з пунктом 7 цього договору страхування оплата страхової премії страхувальником на користь страховика здійснюється чотирма частинами по 13975,00 грн., зокрема: до 10 грудня 2023р. за період страхування з 11 грудня 2023р. по 10 березня 2024р. Наступні три платежі відповідно до 10 березня 2024р., до 10 червня 2024р. та до 10 вересня 2024р. відповідно.
З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2024р. в м. Києві на вул. Вишгородській, 45 сталася ДТП за участі: автомобіля «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля «Jeep», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Вказана ДТП мала місце з вини відповідача ОСОБА_2 , що встановлено постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024р. по справі № 758/942/24 (провадження № 3/758/1184/24), яка набрала законної сили, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вона ухвалена, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що 11 січня 2024рр. власник пошкодженого автомобіля «Jeep» д.н.з. НОМЕР_3 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем, як страхувальником вищезазначена ДТП, була визнана страховим випадком, та на підставі: акту огляду пошкодженого транспортного засобу; ремонтної калькуляції № ОСКА-407 від 02 лютого 2024р.; рахунку-фактури № 0000002426 від 02 лютого 2024р., було складено Страховий акт № ОСКА-407 від 05 лютого 2024р., відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 84107,41 грн.
Згідно з вказаним Страховим актом № ОСКА-407 від 02 лютого 2024р. позивач визначив, що виплата суми страхового відшкодування буде здійснена двома платежами:
- платіж в розмірі 41925,0 грн. буде зарахований в рахунок несплаченого частини страхового платежу (п. 7 договору страхування);
- платіж в розмірі 42182,41 грн. буде перерахований на користь АТ «Українська Автомобільна Корпорація», Філія Автоцентр на Столичному.
В судовому засіданні представник позивача зазначав, що даний порядок виплати суми страхового відшкодування був узгоджений зі страхувальником та особами, які проводили ремонтні роботи, та не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору страхування, а тому до позивача перейшло право вимоги до відповідача, в частині сплаченої суми страхового відшкодування.
Суд вважає, що право вимоги яке виникає в порядку та на умовах передбачених ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням.
Положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом».
Зокрема положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 27 Постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один зі способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
З урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. 
Так, частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку з наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018р. № 922/2026/17, від 21 вересня 2018р. у справі № 910/19960/15).
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час ДТП, шкода пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Згідно частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є: 
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015р. у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Так, судом встановлено, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218618499 та зазначеною страховою компанією було здійснено сплату суми страхового відшкодування, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 23757,1 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено в досудовому порядку 42182,41 грн. на користь АТ «Українська Автомобільна Корпорація», Філія Автоцентр на Столичному, в якому здійснювався відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ.
В судовому засіданні, представник позивача не міг пояснити суду, в розумінні положень ст. ст. 22, 993, 1166 ЦК України, чому відповідач повинен здійснити замість сторони страхувальника за договором страхування на користь страховика сплату сум відповідних платежів, згідно з п. 7 договору страхування, враховуючи, що на час ДТП, строк сплати за цими платежами ще не настав, як і не міг пояснити, яким чином буде відновлено пошкоджений автомобіль «Jeep» д.н.з. НОМЕР_3 , в разі сплати відповідачем цих платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, висновками експертів.
На підставі ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи те, що позивач фактично виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування у розмірі 42182,41 грн., до нього в порядку та на умовах передбачених ст. ст. 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. При цьому, що зобов`язання не було припинено зміною кредитора.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 18425,31 грн. (42182,41 грн. - 23757,1 грн.), при цьому судом враховано, що на час ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована у встановленому законом порядку. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,0 грн. 

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 256, 512, 514, 993 ЦК України; ст. 27 Закону України «Про страхування», суд, -
в и р і ш и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (код ЄДРПОУ 30859524, місцезнаходження: м. Київ, вул. І. Федорова, 32, літера А) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» 18425 /вісімнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять/ грн. 31 коп. сплаченого страхового відшкодування; судовий збір в розмірі 3028,0 /три тисячі двадцять вісім/ грн. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: