Справа № 509/2461/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участі секретаря судового засідання Пронози І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/2461/26за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ:
15.04.2026 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Овідіопольського районного суду одеської області з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.10.2024 року о 17:10 год. в населеному пункті м. Київ, по вул. Набережно-Хрещатицька, 23, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «DAF 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та транспортного засобу «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Колісний транспортний засіб марки «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 222072252.
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 15.11.2024 року, справа № 758/13309/24, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано саме водія транспортного засобу марки «DAF 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
За результатами Звіту вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 становить 80179,83 грн.
Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 20.10.2025 року та Наказу № 3.1/30904 від 20.10.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди Потерпілому в загальному розмірі 80179,83 грн.
Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 82229,83 грн.
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Ухвалою судді від 20.04.2026 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128,130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось із відміткою «адресат відсутній». Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Також здійснювався виклик до суду через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України відповідача, які були розміщені відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.10.2024 о 17:10 год. в населеному пункті м. Київ, по вул. Набережно-Хрещатицька, 23, керуючи транспортним засобом «DAF 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 . В наслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
15.11.2024 року постановою Подільського районного суду м. Києва, водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 грн.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків.
Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Потерпілого була застрахована в АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», що підтверджується полісом серії НОМЕР_4 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв.
Відповідно до Звіту № 157/М/2024 від 22.10.2024 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 складеного суб`єктом оціночної діяльності, експертом оцінювачем ОСОБА_4 , встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ складає 80179,83 грн.
Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована.
02.11.2024 року ОСОБА_2 , водій транспортного засобу «NISSAN TIIDA», д.н.з. НОМЕР_2 з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою.
На підставі Наказу позивач відшкодував ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 80179,83 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0032698 від 21.10.2025 року.
Крім того, МТСБУ було сплачено на користь ТОВ «Незалежна Експертна Компанія» витрати за оплату послуг аваркома (експерта) у розмірі 2050,00 грн., що також підтверджується платіжною інструкцією № 942370 від 05.11.2024 року.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.
Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація».
Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст.993ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.
За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.
Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу.
Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.
У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.
Згідно із ст. 38 Закону України "Про страхування", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також за аваркома (експерта), а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 141, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 993, 1191, 1166 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
УХВАЛИВ:
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу- задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, р/р IBAN: НОМЕР_6 ) суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою у розмірі 80179 (вісімдесят тисяч сто сімдесят дев`ять) грн. 83 коп. та 2050(дві тисячі п`ятдесят) грн. 00 грн. вартість послуг оцінювача.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, р/р IBAN: НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн. 00 коп. 
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:       Є.М. Панасенко