Дата документу 09.09.2026
Справа № 334/6130/26
Провадження № 2/334/4290/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі
судді Бредіхіна Ю.Ю.,
за участю секретаря Іванової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення суми,
установив:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 60 520,30 гривень, з яких: заборгованість по кредиту – 19 948 грн., заборгованість по відсотках – 30 572,30 грн., заборгованість по пені (штрафам) – 10 000 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 07.09.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 9409005, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 20 000 грн., строком на 360 днів під 1 % на день (фіксована).
Кредит наданий шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку відповідача, а сам договір укладений в електронній формі.
22.04.2026 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22042026, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 22.04.2026 року, який є додатком до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Станом на момент подання позову до суду сума боргу не погашена.
Відповідач надав відзив на позов, в якому вказав, що вимоги позивача в частині нарахування та стягнення з нього штрафних санкцій в розмірі 10 000 грн. суперечать п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Просив розстрочити йому виконання рішення суду на 12 місяців у зв`язку із неможливістю одноразового погашення суми заборгованості через складний матеріальний стан, однак при цьому він має намір добровільно виконати рішення суду шляхом сплати щомісячних платежів. 
Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, наданими суду доказами доведений факт укладання кредитного договору, в якому сторони узгодили всі умови надання кредиту та відповідач погодився із ними шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, чим посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. Позивачем не здійснено будь-яких нарахувань за договором після отримання права вимоги за договором факторингу, заборгованість нарахована первісним кредитором. Заперечує проти розстрочення відповідачу виконання рішення через ненадання ним доказів наявності підстав, які ускладнюють виконання рішення суду.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі
Ухвалою від 06.07.2026 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін.
Від представника позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом
07.09.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 9409005, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 20 000 грн., строком на 360 днів під 1 % на день (процентна ставка фіксована).
Кредит наданий шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку відповідача, а сам договір укладений в електронній формі.
Кредитний договір підписаний відповідачем у відповідності до вимог статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «С8991».
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі і перерахував 20 000 грн. на картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за вих. № 22680 від 23.04.2026 року.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, заборгованість не погашена.
Первісний кредитор направив письмову вимогу за вих.№ 9409005/1 від 07.02.2026 року відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашена.
22.04.2026 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22042026, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 22.04.2026 року, який є додатком до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 9409005 від 07.09.2025 року в розмірі 60 520,30 гривні, з яких: заборгованість по кредиту – 19 948 грн., заборгованість по відсотках – 30 572,30 грн., заборгованість по пені (штрафам) – 10 000 грн.
ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи
Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Судом встановлено, що кредитний договір укладено в електронній формі із застосуванням електронного підпису із одноразовим ідентифікатором відповідача «С8991».
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення суми кредиту та нарахованих відсотків.
Разом з тим, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 пені (штрафів) в сумі 10 000 грн., оскільки пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, вимога позивача про стягнення неустойки в сумі 10 000 грн. задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.
Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
В той же час, згідно з ч.5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом.
Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.
Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.
Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, відповідач зазначає в своїй заяві, що офіційно працює, має постійний дохід, не ухиляється від виконання рішення суду та має намір добровільно його виконати, у зв`язку з цим просить суд про розстрочку виконання рішення строком на 12 місяців.
Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, що утруднюють йому виконання рішення суду, суд вважає, що клопотання про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення суми задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором № 9409005 від 07.09.2025 року у сумі 50 520 (п`ятдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 30 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014) судовий збір у сумі 2 222 (дві тисячі двісті двадцять дві) гривні 48 копійок.
У задоволені решти вимог відмовити.
Клопотання відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін