Справа № 147/975/26 
Провадження № 2/147/613/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борейко О. Г.
із секретарем Задверняк Т. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
22 квітня 2026 року надійшла до суду та передана в провадження судді Борейко О. Г. позовна заява ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стислий виклад позиції позивача.
29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74246748. Договір позики укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Для укладення договору відповідач зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, заповнив анкету із зазначенням персональних даних, ознайомився з паспортом споживчого кредиту та умовами договору, після чого акцептував пропозицію кредитодавця шляхом введення одноразового ідентифікатора. Після підписання договору кредитодавець перерахував на банківську картку відповідача кредитні кошти у сумі 18000 грн. 
22 березня 2023 року на підставі витягу з Реєстру прав вимог до договору факторингу №031-050123 від 05.01.2023 право грошової вимоги за договором позики перейшло від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС». У подальшому, 17 грудня 2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу №17/12/25-01, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Перехід права вимоги підтверджується реєстром боржників та актом приймання-передачі від 17.12.2025. 
З моменту набуття права вимоги позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 19330,49 грн, з яких 12960 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 3384,99 грн – заборгованість за процентами та 2985,50 грн – комісія. Позивач зазначає, що при розрахунку заборгованості ним дотримано вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не нараховано штрафних санкцій за період дії воєнного стану. 
Всупереч умовам договору позики відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. Після відступлення права грошової вимоги відповідач не здійснив жодних платежів ні на користь позивача, ні на користь попередніх кредиторів. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. 
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Суд, з огляду на подання позивачем документів в електронній формі та їх значний обсяг, враховуючи зміст Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (зі змінами), з метою процесуальної економії, вважає за можливе розглядати (формувати та зберігати) справу у змішаній формі.
Так, відповідно до п.122 Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (зі змінами), до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
14 травня 2026 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить: відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, витребувати у позивача оригінали кредитного договору №74246748 від 29.01.2022 (з усіма доповненнями та додатками до нього, а також сертифікат ЕЦП/КЕП, що підтверджує підписання договору обома сторонами), а у разі ненадання таких оригіналів — визнати недопустимими як докази надані позивачем паперові копії електронних документів, а також покласти на позивача судові витрати у справі. Зазначає, що позивач не надав належних і допустимих доказів набуття права вимоги за спірним кредитним договором, оскільки відсутні докази оплати за договорами факторингу, а реєстр прав вимоги та витяг з нього не підтверджують належним чином перехід права вимоги. Крім того, відповідач заперечує факт укладення кредитного договору, вказуючи, що не підписував його, не погоджувався з його умовами, а позивач не надав оригіналу електронного договору та належних доказів його підписання електронним підписом чи одноразовим ідентифікатором. У зв`язку з цим просить витребувати у позивача оригінал електронного договору, а за його ненадання – визнати подані копії недопустимими доказами. Також відповідач вважає безпідставним нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості, посилаючись на нікчемність відповідної умови договору відповідно до законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування. Окрім цього, відповідач зазначає, що позивач не довів факту перерахування кредитних коштів, оскільки не надав первинних бухгалтерських документів чи інших належних доказів видачі кредиту, а розрахунок заборгованості та платіжне доручення не можуть вважатися достатніми доказами.
Також, 14 травня 2026 року надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивує тим, що відповідач проходить військову службу у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан, у зв`язку з чим не має можливості брати участь у розгляді справи, а тому просить зупинити провадження до припинення його перебування у складі ЗСУ. На підтвердження викладених у клопотанні доводів відповідачем надано копії довідки про проходження військової служби, посвідчення учасника бойових дій та військового квитка.
Ухвалою суду від 21 травня 2026 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано необхідні докази у ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» та Міністерства оборони України, а розгляд справи відкладено до 08 години 40 хвилин 12 червня 2026 року.
05 червня 2026 року до суду надійшла відповідь Міністерства оборони України на виконання ухвали суду про витребування доказів, у якій Міністерство оборони України повідомило, що направило ухвалу суду для опрацювання до Збройних Сил України, за результатами чого було отримано повідомлення військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наданою інформацією, військова частина НОМЕР_2 , в якій, за твердженнями відповідача, він проходив військову службу, була розформована у серпні 2024 року, а всі документи та справи зазначеної військової частини передані до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України у місті Києві. Крім того, повідомлено, що ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також підпорядкованих їй військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 не зараховувався, військову службу в них не проходив та не проходить.
26 травня 2026 року від представника позивача ОСОБА_2 на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла заява про надання витребуваних доказів із відповідними додатками.
Ухвалою суду від 12 червня 2026 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено, судове засідання відкладено до 10 години 00 хвилин 26 червня 2026 року.
Ухвалою суду від 26 червня 2026 року розгляд справи відкладено до 15 липня 2026 року, зобов`язано позивача надати докази направлення відповідачу заяви про уточнення позовних вимог та доданих до неї документів, а відповідачу запропоновано подати письмові заперечення щодо зазначеної заяви (за наявності).
23 липня 2026 року на виконання ухвали представником позивача надано докази направлення уточненої позовної заяви відповідачу.
У судове засідання представник позивача не з`явився. 23 липня 2026 року подав до суду клопотання, в якому просив справу слухати за його відсутності, зазначив, що позов підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що сторона на власний розсуд скористалася своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, заперечень, пояснень чи інших заяв не подавав.
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до договору позики №74246748 від 29.01.2022, додатку до нього та паспорта споживчого кредиту судом встановлено, що 29.01.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало ОСОБА_1 позику у сумі 18000 грн строком на 30 днів, зі строком повернення до 28.02.2022. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 65-84).
На підтвердження укладення між сторонами договору позики та виконання первісним кредитором його умов позивачем надано довідку надавача платіжних послуг щодо перерахування відповідачу кредитних коштів на банківську картку та платіжні документи (а.с. 85).
З розрахунку заборгованості первісного кредитора вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №74246748 становить 19330,49 грн, з яких 12960 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 6370,49 грн – заборгованість за процентами. 
05.01.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №031-050123, на підставі якого право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС». Надалі, 17.12.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу №17/12/25-01, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №74246748.
З витягу з Реєстру прав вимог №22/03/23 до договору факторингу №031-050123 від 05.01.2023 встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №74246748 становить 19330,49 грн, з яких 12960 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 6370,49 грн – заборгованість за процентами (а.с. 108). 
Дослідивши докази у їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (позику) у розмірі та на умовах, визначених договором, відповідач зобов`язався повернути суму позики та сплатити проценти за користування нею, однак свої зобов`язання належним чином не виконав.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно дост. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 6 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц.
Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності належних доказів переходу до позивача права грошової вимоги, неукладеності договору позики, відсутності доказів отримання кредитних коштів та недоведеності розміру заборгованості, оскільки вони спростовуються дослідженими судом письмовими доказами. 
Так, матеріали справи містять договір позики, паспорт споживчого кредиту, документи щодо підписання договору в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора, підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу, договори факторингу, реєстри прав вимоги та розрахунок заборгованості. Сукупність зазначених доказів підтверджує факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, а також набуття позивачем права вимоги за спірним зобов`язанням.
Посилання відповідача на відсутність доказів переходу права вимоги суд відхиляє, оскільки надані позивачем договори факторингу разом із реєстрами боржників підтверджують включення відповідача до переліку боржників, право вимоги щодо яких перейшло до позивача, а чинне законодавство не ставить виникнення такого права у залежність від надання боржнику доказів проведення розрахунків між сторонами договору факторингу. 
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору, оскільки укладення договору в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», а надані позивачем документи підтверджують факт укладення такого договору та його виконання первісним кредитором.
Доводи відповідача про відсутність належних доказів перерахування кредитних коштів також є безпідставними, оскільки матеріали справи містять документи, які підтверджують видачу кредиту відповідачу, а будь-яких доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано.
Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості чи підтверджували виконання відповідачем зобов`язань за договором, матеріали справи не містять. Власного контррозрахунку заборгованості відповідач не надав. За таких обставин суд вважає правильним та обґрунтованим наданий позивачем розрахунок заборгованості, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» заборгованості за договором позики у розмірі 19330,49 грн.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Позивачем понесено та документально підтверджено витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Водночас відповідач у відзиві на позовну заяву клопотав про відмову у стягненні з нього витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим на їх виконання. 
Оцінивши характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, час, необхідний для підготовки процесуальних документів, а також враховуючи принципи розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повної відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Разом із тим суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо їх неспівмірності у заявленому розмірі, у зв`язку з чим вважає за необхідне зменшити їх розмір до 5000 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 526, 530, 549, 610-612, 625, 1054, 1082 ЦК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №74246748 від 29 січня 2022 року у загальному розмірі 19330 (дев`ятнадцять тисяч триста тридцять) гривень 49 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» судові витрати, що складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ», код ЄДРПОУ – 43950742, адреса місцезнаходження: проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення (офіс) 321, місто Київ, 02154;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 31.07.2026.

Суддя О. Г. Борейко