ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/581/23 | Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/667/26 | Доповідач - Костів О.З.
Категорія - |

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
за участю секретаря судового засідання — Ліщак І.С.,
апелянта — ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №606/581/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2026 року, ухвалене суддею Малярчуком В.В., дати складення повного тексту судового рішення не зазначено, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні власністю та припинення порушення майнового права,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Н.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні власністю та припинення порушення майнового права.
Зазначала, що сусідом ОСОБА_1 є відповідач ОСОБА_4 , домоволодіння якого знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з початку опалювального сезону 2017 року ОСОБА_4 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 поруч з його будівлями, з порушенням техніки безпеки та будівельних норм, що призводить до загрози виникнення пожеж, задимлення території, встановив котел на твердому паливі. В результаті вказаних дій з подвір`я ОСОБА_4 відбувається задимлення подвір`я та житлового будинку позивача, чадний дим заходить в будинок, де проживають люди.
Вказувала, що подвір`я та город ОСОБА_1 забруднюються викидами сажі, отруйним чадним газом від горіння різних видів продуктів, накопичуються на його подвір`ї канцерогенні речовини, радіація, що негативно впливає на здоров`я ОСОБА_5 та його матері, яка проживає в будинку позивача.
Стверджувала, що ОСОБА_1 неодноразово звертався зі скаргами до Теребовлянської міської ради, Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, Управління екологічної інспекції та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, однак, результату від таких звернень не було, а лише пропозиції звернутись з позовною заявою до суду для захисту його порушених прав.
Також зазначала, що на земельній ділянці ОСОБА_4 також розташовані незаконно збудовані комора та майстерня, які в житловій зоні забороняється розміщувати на суміжних ділянках не менше, як від 20 до 60 метрів. У майстерні встановлено високотехнологічне обладнання, зокрема циркулярна пила з двигуном потужністю близько 30 кВт, промисловий рейсмус, який створює шум більше, як 120 децибел та високі вібрації, токарні верстати, лобзики, шліфувальні машинки, які працюють з швидкістю від 5 до 8 тисяч оборотів в хвилину, під час роботи яких відбувається вібрація стін, що призводить до виникнення тріщин в його будівлі, яка збудована до 1939 року.
Вказувала, що майстерня, комора, сарай з твердопаливним котлом та інші будівлі збудовані відповідачем з порушенням санітарних та будівельних норм, оскільки розташовані на відстані менше 1 метра до найближчої межової лінії, що в поєднанні з значною задимленістю призводить до порушення санітарних умов та погіршення екологічного мікроклімату на присадибній ділянці позивача.
Зазначала, що з приводу наведених порушених прав позивач звертався до відповідача, у відповідь на що йому було нанесено тілесні ушкодження, що підтверджується долученим до позовної заяви вироком суду.
Таким чином, позивачу зі сторони відповідача чиняться перешкоди у користуванні його майном, а також порушуються вимоги добросусідства.
В зв`язку із наведеним, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги та усунути перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні власністю, шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_4 демонтувати котел з димовою трубою (самовільно збудовану димову трубу з котлом), будівлю (комору), яка позначена в технічному паспорті будинковолодіння під літерою «Д», майстерню, яка позначена в технічному паспорті будинковолодіння під літерою «Е», які розташовані в АДРЕСА_1 .
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Н.М., подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Зокрема зазначає, що ОСОБА_4 на межі з земельною ділянкою ОСОБА_1 встановив димову трубу з котлом з порушенням техніки безпеки та будівельних норм, оскільки в період опалювального сезону подвір`я та житловий будинок ОСОБА_1 задимлюється, забруднюється викидами сажі та чадним газом, що порушує право ОСОБА_1 на чисте довкілля. Вказує, що за нормами, висота димоходу повинна становити щонайменше 7 метрів від основи й перевищувати рівень коника даху на 1.5 метра (ДБН В.2.5-67:2013). Недотримання цієї вимоги може призводити до утворення «димової тіні», коли чадні гази осідають на сусідній території.
Звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), а відповідно до ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.
Також зазначає, що незаконно спорудженні об`єкти на земельній ділянці ОСОБА_4 порушують вимоги ДБН щодо доступу до будівлі зі сторони майстерні, комори, які в житловій зоні забороняється розміщувати на суміжних ділянках на відстані не менше, як від 20 до 60 метрів у зв`язку з тим, що там встановлено високотехнологічне обладнання, яке є джерелом надзвичайно великого шуму.
Крім того, вважає безпідставним твердження суду про те, що саме ОСОБА_1 та його представник повинні були надати відповідну документацію для проведення будівельно-технічної експертизи, оскільки безпосередньо ОСОБА_4 під час судового засідання зазначив, що документація, яку просить витребувати представник ОСОБА_1 , у нього відсутня.
Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.
В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовільнити, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи.
Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.
Судом встановлено наступні обставини.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №319693877 від 06.01.2023 відповідач ОСОБА_4 є власником садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 132.2 кв.м. та господарських будівель і споруд: хлів (під літерою «Б»); господарська будівля (під літерою «В»); літня кухня (під літерою «Г»); комора (під літерою «Д»); майстерня (під літерою «Е»); вимощення (під літерою «І»); огорожа; колодязь, які розташовані на присадибній земельній ділянці по АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області із скаргою на дії відповідача ОСОБА_4 щодо забруднення повітря викидами сажі, отруйним чадним газом від горіння різних видів продуктів, що призвело до накопичення канцерогенних речовин, радіації та негативно впливає на здоров`я позивача ОСОБА_1 і його матері, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
За результатами розгляду скарги Теребовлянською міською радою Тернопільського району Тернопільської області було створено комісію, яка провела обстеження земельних ділянок в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , за результатами якого 16.01.2018 було складено відповідний Акт.
Згідно даного Акту земельна ділянка по АДРЕСА_2 не приватизована, знаходиться у користуванні ОСОБА_1 . На земельній ділянці знаходиться житловий будинок та господарські будівлі, на які виготовлений технічний паспорт від 09.06.2017. Земельна ділянка, яка знаходиться АДРЕСА_1 , приватизована, є приватною власністю ОСОБА_4 на земельній ділянці знаходиться житловий будинок та господарські будівлі, на які виготовлений технічний паспорт від 27.07.2015.
Громадянин ОСОБА_4 розмістив в коморі, яка позначена в технічному паспорту під літерою «Д» твердопаливний котел. Димохідна труба виведена на висоту нижчу за передбачену технічними умовами «Правил технічної експлуатації твердопаливних котлів у приватному секторі» (норма встановлення вивідної димохідної труби не має перевищувати нижній рівень 30 см над гребінкою вищої точки відведення диму). Відповідно до технічного паспорта на земельній ділянці ОСОБА_4 знаходиться майстерня, зазначена під літерою «Е». На час обстеження роботи у майстерні не проводилися.
Виходячи з вищенаведеного, комісія зобов`язала ОСОБА_4 в термін до 01.03.2018 встановити ще один блок димохідної труби на висоту не менше 30 см від висоти гребінки літньої кухні, не перевищувати рівень шуму в майстерні, встановлений санітарними нормами для відповідного часу доби при здійсненні будь-яких видів діяльності.
Згідно листа-відповіді від 03.04.2019 №76/02-13/р на скаргу ОСОБА_1 на дії ОСОБА_4 Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської області повідомила скаржника, що згідно Акту обстеження від 16.01.2018 ОСОБА_4 було зобов`язано встановити ще один блок димохідної труби для покращення відведення продуктів згорання. Дане зобов`язання ОСОБА_4 виконав.
Також, позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області із зверненням щодо проведення перевірки законності будівництва майстерні по обробці деревини громадянином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа-відповіді № 40-1019-4.5-2266-19 від 16.10.2019 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області заявнику ОСОБА_1 повідомлено, що під час перевірки громадянином ОСОБА_4 представлено Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий державним реєстратором Теребовлянського районного управління юстиції 04.08.2015, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.08.2015, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий Теребовлянським бюро технічної інвентаризації №177 від 27.07.2017.
При візуальному огляді об`єктів, які знаходяться на території будинковолодіння громадянина ОСОБА_4 , встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі (хлів, підвал, господарська будівля, літня кухня, комора, вбиральня, майстерня), побудовані в 1958-1991 роках та зазначені на схематичному плані земельної ділянки, в експлікації, характеристиці технічного паспорта, у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
На час проведення перевірки на території будинковолодіння на АДРЕСА_1 , жодні будівельні роботи не проводилися.
Також, позивач ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» із скаргою щодо викидів з котла на твердому паливі від сусіда ОСОБА_4 , домоволодіння якого знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа-відповіді №13/1946 від 15.11.2022 Державною установою «Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» скаргу ОСОБА_1 перенаправлено для розгляду за належністю до Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області.
Також, позивач ОСОБА_1 звернувся до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області із скаргою щодо забруднення атмосферного повітря сусідом ОСОБА_4 , домоволодіння якого знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа-відповіді №1/2-4-06.1-2550 від 22.11.2022 Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області скаргу ОСОБА_1 перенаправлено для розгляду за належністю до Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області.
Згідно листа-відповіді №Вих-30.3/116-22 від 23.11.2022 Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області звернення громадянина ОСОБА_1 прийнято для розгляду та відповідного реагування шляхом створення комісії за участю фахівців усіх зацікавлених служб згідно повноважень, зокрема і фахівців Теребовлянського управління Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.
З таким висновком колегія суддів не погоджується виходячи із наступного.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.
Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 №2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб.
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), була ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Частина перша статті 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), заява №25735/94, пункт 45, ECHR 2000-VIII).
Стаття 1 Першого протоколу Конвенції гарантує, що кожна особа має право вільно володіти своїм майном.
Положеннями частин перших статей 316, 317, частин першої та другої статей 319 321 ЦК України визначено поняття, зміст права власності, а також принципи здійснення такого права та його непорушність і суть його полягає у можливості власника за своєю волею та на власний розсуд, у буд-який спосіб, але не заборонений Законом, вчиняти дії щодо свого майна (речі). 
Права власника житлового будинку, квартири конкретизовані статтею 383 ЦК України. Зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Крім цього, в статті 150 Житлового кодексу України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналізуючи викладені вище конституційні, конвенційні гарантії прав людини, а також законодавчі вимоги їх реалізації, забезпечення та захисту, можливо констатувати, що особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на її майно, житло, не може бути обмежена у праві мирно володіти своїм житлом та безпечно його використовувати. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.
Підставою позову в цій справі є порушення/обмеження права позивача (членів його сім`ї) як власника належного йому на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_2 , щодо належних умов проживання через діяльність відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у своїх позовних вимогах вказував на те, що внаслідок встановлення відповідачем ОСОБА_4 на території свого домоволодіння, яке межує з домоволодінням позивача, твердопаливного котла, усі викиди та дим під час його роботи заходять та осідають на подвір`ї позивача, шо призводить до погіршення якості повітря.
Крім того, вказував, що відповідач на своїй території облаштував майстерню з промисловими станками (циркулярна пила, промисловий рейсмус, шліфувальні машинки), внаслідок роботи яких створюється великий шум, вібрації будинку позивача, що призводить до його руйнації та створює дискомфорт.
Так, для підтвердження доводів, викладених у своїй позовній заяві, представник ОСОБА_1 просила призначити у справі комплексну експертизу (будівельно-технічну, інженерно екологічну, екологічну).
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23.07.2024 зазначене клопотання задоволено.
Призначено по даній справі комплексну експертизу (будівельно-технічну, інженерно-екологічну, екологічну), на вирішення якої поставлено наступні запитання:
1) чи збудовано (встановлено) котел з димовою трубою за адресою: АДРЕСА_1 з дотриманням вимоги нормативно-правових актів, санітарно-епідеміологічних норм, вимог Державних будівельних норм (ДБН)? Якщо ні, то в чому полягає така невідповідність?
2) чи можлива перебудова (перевстановлення) котла з димовою трубою за адресою: АДРЕСА_1 , з дотриманням вимог нормативно-правових актів, санітарно-епідеміологічних норм, вимог (ДБН)?
3) чи відбувається забруднення навколишнього природного середовища з перевищенням встановлених та затверджених нормативних значень (ГДК, ГДВ ОБРД, ГДС та інших показників) системою димовідведення котла з димовою трубою за адресою: АДРЕСА_1 , під час роботи котла з димовою трубою? Якщо так, то чи порушує це право ОСОБА_1 на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди?
4) чи відповідає майстерня (під літерою «Е») за адресою: АДРЕСА_1 та комора (під літерою «Д») за адресою: АДРЕСА_1 , вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, санітарно епідеміологічним нормам, вимогах ДБН? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність і чи впливає вона на порушення права ОСОБА_1 на користування присадибною земельною ділянкою та будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 ?
5) яке промислово-технічне обладнання розташоване в майстерні (під літерою «Е») за адресою: АДРЕСА_1 , та в коморі (під літерою «Д») за адресою: АДРЕСА_1 ? Чи дане обладнання розташоване у відповідності до вимог нормативно-правових актів, санітарно-епідеміологічних норм, вимог Державно Будівельних Норм (ДБН)?
6) чи має місце перевищення в майстерні (під літерою «Е») (в якій розташоване промислове технологічне обладнання в житловій зоні) за адресою: АДРЕСА_1 та в коморі (під літерою «Д») (в якій розташовано промислове технологічне обладнання в житловій зоні) за адресою: АДРЕСА_1 , допустимих рівнів шуму (звуку), інфразвуку, низькочастотних шумів, вібрації для денного і нічного часу доби відповідно до санітарних норм допустимого шуму під час роботи промислово-технічного обладнання?
Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.
04.12.2024 до суду першої інстанції надійшов лист від КНДІСЕ про те, що питання №№1, 2, 4 та частково питання №5 відносяться до судово-будівельної експертизи. Питання №3 та частково питання №5 не відносяться до компетенції інженерно-екологічної експертизи, а потребують дослідження структурними підрозділами Міністерства охорони здоров`я, на які покладений контроль дотримання санітарно-епідеміологічних норм та спеціалізованими лабораторіями.
Разом з тим, для вирішення питань, які належать до компетенції експертної установи, КНДІСЕ подав до суду клопотання про надання додаткових матеріалів, а саме:
- проектної документації щодо встановлення котла з димовою трубою за адресою: АДРЕСА_1 ;
- технічний паспорт (інвентаризаційну справу) по об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ;
- технічний паспорт (інвентаризаційну справу) по об`єктам нерухомого майна майстерня (літера «Е») та комора (літера «Д») за адресою: АДРЕСА_1 ;
- проектної документації (Будівельного паспорта) на будівництво об`єктів нерухомого майна: майстерня (літера «Е») та комора (літера «Д») за адресою: АДРЕСА_1 ;
- документації, яка стосується технічних характеристик котла з димовою трубою за адресою: АДРЕСА_1 .
08.04.2025 КНДІСЕ надіслав до суду повідомлення про неможливість надання висновку, оскільки умови клопотання не виконані, необхідні для проведення досліджень уточнення, документи та об`єкти на дослідження не надані.
Мотивуючи оскаржуване рішення суду в частині невиконання клопотання експерта про надання йому зазначених вище документів, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про те, що саме на позивача покладено обов`язок надати експерту ці документи.
З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2024 Теребовлянський районний суд надіслав вказане вище клопотання експерта для виконання сторонам та їх представникам.
19.12.2024 представник позивача подала до Теребовлянського районного суду заяву про те, що вказані в клопотанні експерта документи у позивача відсутні, оскільки вони стосуються нерухомого майна, яке належить відповідачу ОСОБА_4 , у зв`язку з чим просила суд витребувати їх саме у нього.
Зазначене вище клопотання експерта про надання додаткових матеріалів відповідач ОСОБА_4 отримав 17.12.2024, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Однак, відповідач на вказане клопотання не відреагував. Натомість, представник відповідача в судовому засіданні лише повідомив, що таких документів у ОСОБА_4 немає. 
Вказані твердження представника відповідача колегія суддів оцінює критично, оскільки в матеріалах справи (в Акті обстеження Теребовлянської міської ради від 16.01.2018) міститься посилання на те, що на житловий будинок та господарські будівлі відповідача виготовлений технічний паспорт від 27.07.2015, який повинен бути у відповідача, як у власника нерухомого майна. Також у відповідача повинна знаходитись і проектна документація та документація, яка стосується технічних характеристик встановленого в його будинковолодінні котла з димовою трубою.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, які також були висловлені і в заяві представника позивача від 19.12.2024, про те, що документи, які експерт просив йому надати для проведення експертизи, відсутні у позивача, оскільки стосуються нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповідачу ОСОБА_4 і саме у нього повинні знаходитися.
У колегії суддів відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_4 , у випадку відсутності у нього цих документів, не мав реальної можливості, як власник майна, отримати їх, чи відповідні копії, у встановлений законом спосіб для виконання клопотання експерта та спростування доводів, викладених у позовних вимогах.
Таку процесуальну поведінку відповідача колегія суддів розцінює як ухилення від проведення експертизи, що дає підстави для застосування наслідків, передбачених ст.109 ЦПК України, згідно якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 , як власник нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не надав експерту необхідних документів для проведення експертизи в частині питань, які стосуються повноважень експерта, а саме №№1, 2, 4 та частини питання №5, колегія суддів вважає встановленими ті обставини, на предмет яких призначалась зазначена експертиза, зокрема те, що:
- котел з димовою трубою за адресою: АДРЕСА_1 збудовано (встановлено) без дотримання вимог нормативно-правових актів, санітарно-епідеміологічних норм, вимог Державних будівельних норм (ДБН);
- майстерня (під літерою «Е») за адресою: АДРЕСА_1 та комора (під літерою «Д») за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, санітарно епідеміологічним нормам, вимогах ДБН.
Крім того, як вказувалось вище, 04.12.2024 до суду першої інстанції надійшов лист від КНДІСЕ про те, що питання №3 та частково питання №5 не відносяться до інженерно-екологічної експертизи.
Разом з тим, у вказаному листі експерт не повідомив, чи входить до його компетенції, та що необхідно для проведення експертизи при вирішенні питання №6, а саме щодо визначення можливого перевищення відповідачем допустимих рівнів шуму відповідно до санітарних норм під час роботи промислово-технологічного обладнання в майстерні (під літерою «Е») та в коморі (під літерою «Д») в АДРЕСА_1 .
Тобто, вказане питання залишилось поза увагою експерта.
Так, у своїх позовних вимогах ОСОБА_1 вказував на те, що з майстерні (під літерою «Е») та комори (під літерою «Д») за адресою: АДРЕСА_1 постійно надходить шум від роботи високотехнологічного обладнання, де відповідач використовує циркулярну пилу з двигуном потужністю близько 30 кВт, промисловий рейсмус, який створює шум більше, як 120 дБ та високі вібрації, високооборотні токарні верстати, лобзики, шліфувальні машинки, які працюють з кількістю обертів від 5 до 8 тисяч в хвилину, під час роботи яких вібрують стіни, що призводить до тріщин в його будівлі, яка збудована згідно плану інвентаризації до 1939 року.
За змістом статті 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» шум відноситься до фізичних факторів середовища життєдіяльності, що впливають або можуть впливати на здоров`я людини чи на здоров`я майбутніх поколінь.
Статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані:
- здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами;
- забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами;
- вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти):
1) жилих будинків і прибудинкових територіях;
2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;
3) готелів і гуртожитків;
4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;
5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;
6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.
Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів. Проведення на захищених об`єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з двадцять першої до восьмої години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, у яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов`язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок зазначених робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати санітарних норм цілодобово.
Допустимі рівні шуму в населених пунктах встановлені Державними санітарними нормами допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 №463, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20.03.2019 за №281/33252.
Відповідно до частини восьмої статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, за результатами розгляду скарги Теребовлянською міською радою Тернопільського району Тернопільської області було створено комісію, яка провела обстеження АДРЕСА_1 , за результатами якого 16.01.2018 було складено акт обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 , та згідно якого земельна ділянка, по АДРЕСА_2 не приватизована, знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , на земельній ділянці знаходиться житловий будинок та господарські будівлі, на які виготовлений технічний паспорт від 09.06.2017. Земельна ділянка, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , приватизована, є приватною власністю ОСОБА_4 , на земельній ділянці знаходиться житловий будинок та господарські будівлі, на які виготовлений технічний паспорт від 27.07.2015.
Громадянин ОСОБА_4 розмістив в коморі, яка позначена в технічному паспорту під літерою «Д» твердопаливний котел. Димохідна труба виведена на висоту нищу за передбачену технічними умовами «Правил технічної експлуатації твердопаливних котлів у приватному секторі» (норма встановлення вивідної димохідної труби не має перевищувати нижній рівень 30 см над гребінкою вищої точки відведення диму). Відповідно до технічного паспорта на земельній ділянці ОСОБА_4 знаходиться майстерня зазначена під літерою «Е», на час обстеження роботи у майстерні не проводилися.
Виходячи з вищенаведеного, комісія зобов`язала ОСОБА_4 в термін до 01.03.2018 встановити ще один блок димохідної труби на висоту не менше 30 см від висоти гребінки літньої кухні, не перевищувати рівень шуму в майстерні, встановлений санітарними нормами для відповідного часу доби при здійсненні будь-яких видів діяльності.
Однак, як вказував позивач, на неодноразові звернення та скарги щодо вказаних дій відповідач не реагував. Більше того, як зазначав позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження, внаслідок чого останній був засуджений вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26.09.2018 за ч.1 ст.125 КК України. 
Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26.09.2018 у справі №606/1332/18, згідно якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 
На підтвердження своїх доводів про продовження вчинення відповідачем дій щодо перевищення шуму у відповідних приміщеннях, які знаходяться на території домоволодіння останнього, позивачем до матеріалів справи долучено відеозаписи від 02 січня, 03 та 08 червня 2023 року, згідно з якими з домоволодіння відповідача находить сильний шум від роботи деревообробного обладнання, про яке зазначав позивач у своїх позовних вимогах.
Щодо вказаних обставин, колегія суддів зазначає наступне.
Спори щодо додержання правил добросусідства – обов`язку власників і землекористувачів обирати способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, розглядаються судами у порядку цивільного судочинства за нормами ст.ст.103-109 Земельного кодексу України і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.
За своїм змістом, статті 103-109 Земельного кодексу України регулюють правила добросусідства. Вони зобов`язують власників і користувачів сусідніх ділянок мирно співіснувати, не завдавати одне одному зайвих незручностей (шуму, диму, тіні), спільно доглядати за межами та вирішувати побутові суперечки за законом.
Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції).
Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Аналізуючи обставини, які виникли у даній справі, наявні у ній докази та подані позивачем відеозаписи, відповідно до яких у колегії суддів відсутні підстави вважати, що шум, який надходить з домоволодіння відповідача, не перевищує рівень, встановлений санітарними нормами, враховуючи процесуальну поведінку відповідача, який ухилився від проведення призначеної судом експертизи, а тому колегія суддів вважає частково обґрунтованими позовні вимоги, зокрема щодо заборони відповідачу експлуатувати котел з димовою трубою, до приведення його у відповідність до вимог державних санітарних та будівельних норм та здійснювати діяльність, яка перевищує рівень шуму, що встановлений державними санітарними нормами.
Що стосується позовних вимог позивача про демонтаж будівлі (комори), яка позначена в технічному паспорті будинковолодіння під літерою «Д», а також майстерні, яка позначена в технічному паспорті будинковолодіння під літерою «Е», які розташовані в АДРЕСА_1 , то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. 
Враховуючи вищевказане, особа, звертаючись з позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що вказані вимоги виходять за межі встановленого обсягу порушених прав, які можуть бути захищені судом у цій справі та може призвести до порушення прав відповідача на володіння майном, враховуючи при цьому те, що мотиви позовних вимог фактично зводяться лише до забруднення повітря на території домоволодіння позивача внаслідок використання відповідачем котла та перевищення ним встановленого державними санітарними нормами шуму.
Виходячи із наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази та не в достатній мірі оцінив обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2026 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки суд апеляційної інстанції за результатом розгляду апеляційної скарги дійшов висновку про її часткове задоволення, то у відповідності до ст.141 ЦПК України слід здійснити новий розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позивач сплатив за подачу позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір у загальному розмірі 2699 грн (1073.60 + 1625.40), то з відповідача на корить позивача слід стягнути зазначену суму судового збору.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — задовольнити частково.
Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2026 року — скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні власністю та припинення порушення майнового права, – задовольнити частково.
Усунути перешкоди ОСОБА_6 у користуванні будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
- заборонити ОСОБА_7 експлуатувати котел з димовою трубою, який розташований в будівлі під літерою «Д» (Комора), що знаходиться в АДРЕСА_1 , до приведення його у відповідність до вимог державних санітарних та будівельних норм;
- заборонити ОСОБА_7 в належному йому будинковолодінні по АДРЕСА_1 , здійснювати діяльність, яка перевищує рівень шуму, що встановлений державними санітарними нормами допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 №463, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 березня 2019 року за №281/33252.
В задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 сплачений останнім судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 2699 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрати за надання правничої допомоги, понесені позивачем за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 10000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 серпня 2026 року.

Головуючий 
Судді